30^ ÈERNATSKt 



gadhatják meg a gazdaember ügyeimét, mert olyan talajra valók, mely 

 nitrátokban nem bővelkedik. Baj azonban, hogy mégsem teremnek meg 

 bárhol. Ennek oka ritkán rejlik a talaj ehemiai szerkezetében, hanem több- 

 nyire fizikai tulajdonságaiban. Az eddig tárgj-altakbór kitűnik, hogy á Le- 

 guminosák sovány talajon akkor fognak jól kifejlődni, ha gyökereikhez sok 

 levegő fér, azaz ha a talaj minél lazább. Azért a Leguminosáknak az ösz- 

 szes talajok közül legalkalmasabb a homoktalaj. (A mellékelt képek külön- 

 böző Le^Liminosa-fajoknak gyökérgumóit tüntetik fel, melyek mind jól 

 szelőzött talajban nőttek). A homok — többnyire, nem mindig — sovány, 

 de laza talaj és ezért szinte príedestinálva van arra, hogy Leguminosák 

 teremjenek rajta, a niínagy figyelmet érdemel ott, a hol homoktalaj- 

 nak a kultúra czéljaira való meghódításáról van szó. A hol a homok 

 nem annyira sós vagy száraz, hogy csak bizonyos xerophyták élhetnek 

 meg rajta, ott Leguminosákkal kellene kísérletezni. Ha homokterületen 

 szélfuvás következtében omlás mutatkozik vagy sívó homok áll elő, akkor 

 a szűz talajra azonnal gaznövények telepednek meg : szamárkenyér, homoki 

 porcsin, királydinnye, juhfarkkóró, ballangó, szerb tövis, stb. Ezekhez az 

 első telepedőkhöz mind többen szegődnek s a később jutók közül egynehány 

 a régieket ki is szorítja: helyet foglal a csenkesz, árvalányhaj, élesmosó, 

 csükűllők, perjék stb. E növények könnyen jutnak el mindenhova, mert 

 magjaikat a szél viszi vagy állat hurczolja el mindenfelé. Hogy szűz tala- 

 jon ők teremnek leghamarabb, azt repülő vagy állat útján terjedő magjaik- 

 nak köszönik első sor])an. Sok más növény is ellenne azon a csupasz tala- 

 jon, ha hamarjában eljutna oda. Pl. épen Leguminosát nem igen találni 

 szélfútta homokon, mert legtöbbjének magja kerekded, kicsiny, gyenge szél 

 fel nem kapja és állat ritkán czipeli magával. HaLeguminosa futó homokra 

 el is jut, ott nehezen szaporodik el, mert először is harczot kell vivnia a 

 többi, nai^fényt elfogó gazokkal és másodszor az arra haladó legelő állat 

 elpusztítja ; míg a vele vetekedő juhfarkkórót, ballangót, kutyatejet a legelő 

 állat nem bántja. Máskülönben azonban Leguminosa nagyon szívesen meg- 

 terem a legcsupaszabb talajon, akár friss, szélfútta homokbuczkán is. Sőt 

 sehol nem találni olyan nagyra termett példányokat, különböző lóhere, 

 bükköny, luczernafajokból, mint épen a szűz homoktalajon ; megjegyzem, 

 csali akkor, ha a talaj nemi túlságosan száraz. A mikor tehát Leguminosák- 

 kal kísérletezünk talajhódítás czéljából, akkor egj^ebek közt arra is vessünk 

 ügyet, hogy a Leguminosák kifejlődjenek, mielőtt más dudvák felburjánza- 

 nak ; homokon idejekorán vessük el a magvakat, új omláson lehetőleg az 

 első esztendőben, szárazság esetén pedig az öntözés költségét ne kímél- 

 jük; kemény talajon mindenekelőtt a talaj meglazításáról gondoskodjunk. 

 A Leguminosákhoz tartozik az ákácz is. Az ákácz híres arról, hogy 

 megterem a legsilányabb talajon és különösen arról, hogy a legsoványabb 



