NÖVÉNYÖKOLOGIAl MKGFIGYELÉSEK I^USSIN SZIGKTK DÉLI RÉSZÉN. 93 



megnőni, de az egyesült növények egymást megvédik. Más az Erica 

 arborer. E növény az egyesületképzésben nem elsőrendű, a közeli 

 szomszédot kerüli. Hanem azért mégis fölkeresi az egyesületet: hogy 

 miért, arra feleletet adhatunk, ha meggondoljuk, hogy ez a növény szereti 

 a nagyobbfokú nedvességet, melyet pl. üde levegőjű völgykatlanban, vagy 

 pedig erdőben, más fák és cserjék közelében talál. Tehát az /irica arborea 

 mint növényegyesületi tag más megitélés alá esik, mint a (Jncrcua llex. Ez 

 az utóbbi viszontszolgáló tag ; * a beárnyékolást bizonyos határig megtűri 

 és a szorosan egymáshoz való simulást megengedi. Az Erica arborea első 

 sorban élvező tag ; az egyesületben uralkodó kedvezőbb viszonyok csalo- 

 gatják ide ; de ő maga a többi, vele egyenlő nagyságú tagnak nem nyújt 

 számbamenő védelmet. Mindazonáltal az ő aljában egy és más növény 

 csak meghúzódik, pl. valamely Piüacia Le)i(i>ictt^, C//.s/w.s rillo^us, vagy 

 Vibarnma Ti})iis. A Ouo-cus llex és Erica arhorea-\Si\ vetekedik az 

 Arbutus UiH'do, a macchiának az Erica-nàl is állandóbb és sűrübbben 

 előforduló tagja. Ez a cserje a Qiwrcas llex állandó kísérője, még 

 talán a macchián kívül is. Magassága változik aszerint, hogy a Quercus 

 milyen magas ; valamivel alacsonyabb nálánál s szorosan hozzá simul, 

 úgy hogy a ()uer<-us alkotta piramis által szabadon hagyott tért valamelyik 

 oldalon kitölti. Az Árhatás Unedo ugyanis épen megfordítva piramisalakú, 

 olyan mint valamely umbellifera infiorescentiája, tehát ernyősalakú. 

 Tövénél két-három egyenlő vastagságú ággá őszük el ; az egyes ágak (a 

 függélyeshez vett) hegyes szög alatt felfelé irányulnak, bizonyos magas- 

 ságban elágaznak s a másodrendű, majd harmad-, negyed- stb. rendű ágak 

 mind újból hegyes szög alatt felfelé nőnek. Az utolsó galyak közelítőleg 

 mind egy magasságban állanak. A sűrűn elhelyezett, szintén hegyes szög 

 alatt felfelé irányuló levelek csoportja egy-egy galyon szintén ernyős ala- 

 kot ölt. A fás növények ernyős alakja a trópusok alatt gyakori.*'*' Alakjánál 

 fogva az Arhatus Unedo a mediterrán flórának egy igen érdekes tagja, 

 mert a tipikusan ernyős alakú fás növény a mediterrán flórában még nem 

 gyakoi'i. Az Arhntas Unedo alakja nem egészen állandó, némelykor a 

 koronája kerülete középmagasságban a legnagyobb. A nálunk található 

 fák közül &7i AilantliiiSi f/lanilalosa mutat hasonló jelenséget; hol tipiku- 

 san ernyős alakú, t. i. a koronája legfölül a legszélesebb, máskor meg 

 gömbölyded koronájú fával találkozunk, rendesen a szerint, hogy többed- 

 magával, vagy pedig egész szabadon áll-e. Úgyszintén az Arbutus Unedo is 



* Az egyesületi tagok mineműségéről lásd a «A Crucus reticidatus Stev. mint 

 növényegyesület tagja» czimü dolgozatomat is. (Természettudományi Közlöny, 

 XLVIII-ik Pütlüzet, 189S. p.: 170.) 



** Lásd ; Haberlandt, Eine botanische ïropeni'sise, p. : 88. 



