NÖyÉNYÖKOT.OftlAl MEGFIGYELÉSEK LUSSIN SZIGETE DÉl,I líÉSZEN. '■•5 



és belül. A Myrtus communis hozzásimul más növényekhez és sűrűt 

 képez, de csak ahg egy fél méter magasságig, tehát a Pistacia Lentiscus- 

 szal egyenrangú az egyesületben. A Juniperus Oxycedrus némileg az 

 Erica (irhorra-hoz hasonlít ; tojásalakú, középmagasságú cserje és önálló, 

 szabad helyet szeret, bár némi árnyékot is megtűr. A Cistns villosiis-hoz 

 hasonlóan elhagyatott, puszta területeket egymaga is benő. 



Az emiitett fajok a Qiiercus 7/^íi:-macchia legjellemzőbb, örökzöld 

 növényei. A macchiábán persze sok mindenféle más, örökzöld meg át nem 

 telelő is van, olyanok, melyek a fák, cserjék, bokrok között, vagy bennök 

 és rajtuk ütnek tanyát. Az örökzöldek közül felemlíthető a sehol sem 

 hiányzó Sniilax aspcra. árnyékosabb helyen, nedvesebb talajon a Hederu 

 Helix. A SmiJax társaságában gyakori az Asparagus acutifolius meg a 

 liiiJud peregriiia, nemkülönben a Lomcera im:plcx(i. Az összbenyomás 

 azonl)an, melyet a macchia képe a szemlélőre tesz, első sorban csak a 

 nevezett magasal)b fák s cserjék sűrű egyvelegéből ered. Minél jobban 

 közeledünk hozzá, annál jobban veszszük észre, hogy mégis különböző 

 elemekből áll és minél tovább nézzük, annál több érdekes vonást találunk 

 benne. Hol egy impozáns AspJiodelus ramosus magasba emelkedő virág- 

 jain, hol a fehér — közepén sárga — virágú Narcissus Tazzetia csoportjain, 

 hol a szúrós Ruscus aculeatus piros bogyóin, vagy valamely Arum sűrű 

 zöldjén akad meg szemünk, ha ugyan valami keskeny kis ösvényt vágtak, 

 melyen a macchián keresztül haladhatunk. 



i2. Más az a macchia, melynek főnövénye a Myrtus communis. A Myr- 

 tus commuiiis-m.&.Gchiàt legszebben kifejlődve Maria d'Annunziata-nál, a 

 scirocco-nak kitett, lankás hegyoldalon, meg Lussinpiccolo mögött, a bó- 

 rának kitett széles hegyháton láttam. 



Maria d'Annunziata-nál, azonkívül a sziget több más pontján, pl. a 

 Bocca-knál, a Myrtus com//m/?fs-macchia egy nagy területet szakadat- 

 lanul bevonó, sűrűn egymásba fonódó és kapaszkodó alacsony cserjék 

 alkotta chaosból áll, mely alig egy fél méter magasságban, mintha le volna 

 nyírva, olyan sima tetejű. A növények benne úgy össze vannak gaba- 

 lyodva és oly sűrű, hogy e macchiát fajilag elemezni alig lehet. Legtöbb 

 benne a, Myrtus communis ; y an még Pistacia Lentiscas^ Viburnum Tinus 

 és Cistus villosus. A CÁstus legszívesebben a macchia szélén terjed és ott 

 uralkodóvá is válik. A Smilax asperu-nak is jut nevezetes szerep; az ösz- 

 szegabalyodást, a keresztül-kasul egymásba kapaszkodást csak fokozza. 

 A macchia szélén épült kőfalon egyik-másik növény új tanyát lel és ott 

 szebben megnő, mint a macchián belül. Különösen a Myrtus communis 

 szokta ellepni az olajfakertek kőkerítéseit, de a Smilax aspera is gyakori 

 rajtuk. 



Az egy tömegben összefüggő, járatlan Myrtus commiíí?í.s-macchiánál 



