96 Dî BERNÁTSKY .TEN(") 



ritkább az, mely m'omáson, legelőkön fejlődik ki, mint pl. Lussiiipiccolo 

 mögött.* Szintén cserjék össze-visszafonott tömkelegéből áll, de nem 

 alkot összefüggő tömeget, hanem hosszabb-rövidebb csíkokat, melyek kö- 

 zött bőven van szabad tér. A hol kiáll egy kő, ott a széltől védett oldalon 

 meglapul egy-egy Mi/rt us-hokor. E bokor mögé másik bokor húzódik, 

 e mögé ismét más kerül és így tovább. Az egymás mögött álló bokrok ágai 

 egymásba kapaszkodnak, össze- visszakúszálódnak és így hosszú tömött 

 csík keletkezik. Eajta végig fúj a l)óra. Az erős, metsző szél két oldalt úgy 

 lenyírbálja a bokorcsíkot, hogy se jobbra, se balra nem tud nőni. hanem 

 simára leborotválva, mint egy hosszú törpe szénakazal, úgy áll ottan, 

 sokadmagával, mind egy párhuzamos irányl)an. A csík magassága, széles- 

 sége és hossza az előih-sként szolgáló kő- vagy szikiadarai) nagyságától 

 meg a hegyoldal hajlásától függ. A szél a tenger felől jön. A J///r/N.s-töm- 

 keleg a kő hátában oly magasra nő. a meddig a kő a szél ellen megvédi. 

 A csíkok hol sűrűbl)en, hol ritkábl)an állanak egymás szomszédságában, 

 néhol el is ágaznak s mélyedésl)en vagy a hegyháton túl össze is olvadnak 

 egymással. Összetételében minden csík szakasztott olyan, mint a többi. 

 Azt lehetne mondani, tisztára két növényből állanak: Mi/rlus coiiniiuttis- 

 ból és Sniihix (i>ipei't(-hő\.. A Siiiild.v n^jn'rtt hozzájárul ahhoz, hogy az 

 egyes csík egy erősen összefüggő, nagyfokú mechanikai ellentállást kifejtő 

 szívós tömeggé alakuljon : a Mi/rlii.-< ágai közé fonódik s a töméntelen sok 

 ágat mind behálózza és egymáshoz fűzi. A csík mögé menekül sokszor 

 egy-eg}' Pisl<(<:i<( LciiiiscKS-hokor, mely az eg\ik oldalával a Mi/rtiis-hoz 

 szorul, de másik oldala szabad, s napfényben fürdik. K lüírom növény közül 

 a Myrtus cnnmiu)ris meg a Sniihtx axpcra mint kitűnő egyesületalkotó 

 fajok szerepelnek. A Miji'tus olyan ura az egyesületnek, mint máshol a 

 (Juercuíi Ilex. A hol a Mijrlus ronnnunis tanyát üt, ott hozzászegődik a 

 Smilax meg a Pistavia. A Myrlus azonban egymagában, saját magával 

 egyesülve is tért hódít. Nem mindig l)újik kő mögé, hanem saját erejéből is 

 megküzd a széllel. Vannak olyan csíkok, melyek nem kő mögött kezdődnek, 

 hanem egész szabadon. Ez esetben a kezdő bokrok lombtalanok s a meg- 

 maradó száraz ágak s galyak, mind a szél irányában meghajolva és meg- 

 törve, kopáran, mint megannyi erős tű, úgy borúinak egymásra s törik 

 meg a szél erejét. Az ih'en csíkok nem ritkán elől a legalacsonyabbak, 

 azután rézsút fölemelkednek és hátul a legmagasabbak. A Smilax iispera 

 a Myrius communü között nemcsak menedéket lel, hanem az egyesület- 



* Nehezen liozzáférhető hely. Hozzájutni úgy, hogy a lussin-piccoloi temető- 

 től lialra fordulunk, az olajkertek alatt, későbben azok falain át, megkerüljük a 

 Monte San Martino-t; mire egy kőkereszthez érünk, mely a tenger pai'tjától vagy 

 ^200 lépésnyire van, a csíkos Mijrlns maccliia közepében vagyunk. 



