NÖVÉNYÖKOLOGIAI MEGFIGYELÉSEK LUSSIN SZIGETE DÉLI RÉSZÉN. 1"1 



tekben a mediterrán legelők növényei szaporodnak el ; egyebek közt gya- 

 kori bennök ?k, Juniperus Oxycedrus^Y'úkkhh a, Jumperiis phoenicea ; süvün 

 találni Cistiis villosiis-t. A falakon Mi/rtiis commuvi^, Sm.ilax af^prra. 

 lívdcra Helix, liuhia peregriiia hatalmasodik el. Árnyékoldaliikban (ùde- 

 rach of/iriiKiruni és Asplenium Tricliomanes nő. Néha rengeteg Cyelameu, 

 reptiiidinn borítja a kavicsos, elhagyatott utat a fal mellett, míg különl)öző 

 dudva- s gaznövények vagy kertből szökött virágok, pl. Borrago o/ßcituiliK 

 sohasem hiányzanak. Olajkertekben díszlik olykor az Ophrys Tommaninii 

 (a Val di Hole-ban). A bórától védett hegyoldalakon s völgyekben, a hol az 

 olajkerteket bekerítő kőfalakat nem szükséges embermagasságra emelni, 

 néha egy meglepő, (mert az olajfától oly annyira elütő) külsejű fára bukka- 

 nunk : a (leraloma Silií/Ka-ra, mely télnek idején is az erős törzsön nyugvó 

 koronájával élénk zöld színben ragyog. Egynehány szépen kifejlődött ])él- 

 dány áll a Cigale kikötője fölött, a Val di Sole-ban és a Monte Asino lábán. 

 Egyenes, meg nem hajló törzse van s koronája gömbölyű, sűrű, szinte 

 feketéllő a sok nagy sötétzöld levelétől : mind megannyi jele annak, hogy 

 c fa szeret napsugárban fürödni. Széllel talán daczol, de nem alkalmaz- 

 kodik hozzá, inkább eltörne s elveszne a bóra hatalmát érezve, semhogy 

 meghajolna előtte. 



///. A házal: udvaraiban s utczákon ültetett öröhzötd növémjek. 



Míg az olajfaművelés arra tanít, hogy mily növények valók ide déli 

 Lussin-ba, addig a házak udvaraiban ültetett czitrom- és narancsfák arra 

 mutatnak, hogy milyen növényzet lehetne elterjedve, ha egy kedvezőtlen, 

 sokat rontó tényezővel, az erős széllel nem kellene számolni. Lussin- 

 grande és Lussinpiccolo szűk utczáin jártunkkor sajáti^ágos, üde dél- 

 vidéki, csupa életerőt lehelő vegetáczíó köti le figyelmünket. Czitrom- meg 

 narancsfa majdnem minden ház udvarában van. E két fa az üde. zöld 

 lombozattal és a nehéz, lecsüngő gyümölcscsel délvidéki, örökké fényt és 

 meleget szívó, tüzes napot álló, de erős pusztító vihart nem tűrő (xerophil, 

 de nem anemophil) vegetáczíó képviselője. Mindkettőnek a levele aránylag 

 nagy, épélű, tojásdadalakú, sötétzöld, erősen fénylő, kemény és illóolajos. 

 Nagy felületével sok napsugarat fog fel ; a sötétzöld szín sűrű chloi'o- 

 philtartalomtól ered ; a fénylő, sima felszín a túlságosan erős fény, az illó 

 olaj a nagy meleg ellen véd meg. A gyümölcs pedig gömbölyded, aránjdag 

 nagy, sok nedűt tartalmaz, erős vastag kéreg veszi körül és szintén illatos ; 

 mind az erősen tüzelő, perzselő-szárasztó napsugár ellen való ökológiai 

 berendezés. De kirívó anemophil bélyegek a czitrom- s narancsfán nincse- 

 nek. Ez a két fa Lussin szélességi foka alatt, tengerparti levegőben, szé- 

 pen megterem, ha bóra nem éri. A szűk, magas falakkal körülvett udva- 

 rokban jól megnő, de a'falakon túl magasabbra nem emelkedik, vagy talán 

 jobban mondva, az emberek a fa körül oly magas falat építenek, a milyen 



