1 Í8 D! BERNÁTSKT JENŐ 



D) A legelő állatok befolyása a növényzet alakulására. 



A legelő állatok befolyása báromféleképen nvilvániü. 



Legfeltűnőbb a szúrós — tüskés-tövises — növények sokasága. A szú- 

 rós növény fegyverét természetesen nem a mellette legelő állatnak kö- 

 szönheti, banem az már igaz, bogy a legelő állat azokat a növényeket, me- 

 lyek fegyvertelenek és a szúrós növényeket a talajért való küzdelemben 

 elnyomnák, elpusztítja. A szúrós növények talán nem egy, hanem három 

 körülménynek köszönhetik azt, bog^' legelt területen elszaporodnak. 



Az első és állandóan ismert körülmény az, hogy a szúrós növényt az 

 állat nem bántja, a fegj^eiielent azonban igen. Egy második — és kellő 

 méltatásban eddig nem részesült — körülmény az, hogy az állat csupasz, 

 kopár talajt hagy maga után, a növényegyesületeket tönkre teszi (akár köz- 

 vetve, akár közvetlenül) ; a gyérebben benőtt, védő takarótól megfosztott 

 téren eleinte nem telepedhetnek meg ugyanolyan mesophyták, a milyenek 

 az állatok megjelenése előtt vultak, helyettük olyan növények ütnek tanj^át, 

 melyeket azelőtt az árnyékkedvelő mesophyták kiszorítottak, de most a 

 szabad napsugár hatására annál inkább elszaporodnak. Azaz a legelők 

 szúrós-fegyveres növényei xerophyta jelleműek. A xerophyták általában 

 véve sokkal gyakrabban szúrósak, mint a mesopbil lombozatúaL A legelők 

 xeropb^'táknak kedveznek, azért találunk rajtuk aránylag sok szúrós, nem- 

 különben bolyhos, illatos meg sóslevű növénj't ; legtöbbje e xerophyták- 

 nak szúrós, bolyhos stb. voltánál fogva egyúttal védve is van a legelő 

 állatok ellenében. Harmadszor a legelőkön előforduló xerophyták java- 

 részt kóborló természetűek ; magvaik vagy állat, vagy szél útján terjednek 

 el s e kóborló növények a lelegelt, kopárodé talajon könnyebben fogam- 

 zanak meg, mint az állattól bántatlan egyesületben. 



Mivelhogy Lussinon úgyszólván minden talpalatnyi tér legelőnek 

 van kihasználva, a legelőket követő növényekkel is lépten-nyomon talál- 

 kozunk. Legelőhöz szépen alkalmazkodnak a Mj/rtus-Srnilax-csikok. 

 E csíkok szúrósak s az őket alkotó két növény, a }íyrtii!> comntuiiU meg a 

 Smilax aspera xerophyta is, bogyó útján is terjed. Valószínű, hogy az 

 összefüggő Myrfus-msiGchiíi hajdani legelő helyén támadt. Elhagyatott s 

 elhanyagolt olajkertekben mindenekelőtt Junipcrii^ Oxiiccdrus meg (^istus 

 i'illosu^ van. Mind a két növény mindenütt található, a hol legelő állat 

 járt vagy jár. Szúrós a legelőnek használt olajfakertben önként felcsepe- 

 redő olajbokor is. Szúrósak a (Juercus Hex alacsonyan álb) levelei, a Rosa 

 ^iernpervireii.s, liu bu s-ï-àjok, Rubia peregrina, Ruscus aaűealus, Aspara- 

 (fus acutifolius stb. levele vagy ága. Nem szúrósak ugj^an, de természetük- 

 nél fogva valami nií'xlon az állatok ellen védve vannak jnás, néhol törne- 



