170 MÉHELY LAJOS 



társunk, páratlan lelkesedéssel és igazi önfeláldozással gyűjtött a Magyar 

 Nemzeti Múzeum számára. A tárgy természete azonban megkivánta, Hogy 

 a majna-frankfurti Senckenbergi, valamint a baseli és leideni múzeumok 

 némely, az indo-maláji szigetvilágról újabban leirt faját is vizsgálataim 

 körébe vonjam, az előbbiek Dr. Boettgek 0. tanár, az utóbbiak Dr. Sara- 

 sín F., a baseli múzeum igazgatójának és van Lith de Jeude múzeumi őr 

 úrnak szívességéből jutottak kezembez, a miről e helyen illő köszönettel 

 emlékszem meg. 



Munkálatomban a tárgyalt fajok csonttani viszonyaira is ki kellett 

 terjeszkednem, mert sok esetben egyedül a csontváz, különösen a koi3onya 

 és a szegycsonti készülék alkata alapján lehetséges a nemek és fajok biztos 

 megállapítása s csakis ennek révén pillanthatunk be mélyebben a rokon- 

 sági viszonyokba. A csontváz a szervezetnek legállandóbb, tehát a legjel- 

 lemzőbb része s az igazi rokonság kifejezője, holott más szervek belső 

 okokból, vagy az alkalmazkodás révén sokkal könnyebben módosulnak s 

 az, a mit rajtuk jellemzőnek tartunk, gyakran elváltozik vagy elmosódik, 

 így a fajok jellemzésében alapul vett dobhártya, a szemhéjak közt levő 

 távolság, az inyredők, a nyelv alakja, az izületi gumók, a belső sarokgumó, 

 az ujjak végkorongjai, az úszóhártya, a végtagok hossza és a mustrázat 

 többféle ingadozásnak vannak alávetve. Mindezek a jellemvonások, épen 

 mert részben könnyen s gyakran csekély okból is elváltoznak, sem a fajra 

 nézve határozottan jellemzőknek nem tekinthetők, sem az igazi rokonság 

 megállapításánál nem lehetnek irányadók, ellenben a csontváz alkata és 

 szabása minden körülmény közt biztos útmutató marad. 



Hog}' meggyőző példákat is említsek, utalok első sorl)an a Boulenger- 

 től Mcwtophryne robusfa néven leírt fajra, melynek nyelve hosszában 

 barázdás, hátul nagyon kevéssé szabad, inye fogatlan és sima, a garat be- 

 járata előtt egy épszélű s egy fogazott inyredőjc van, előhollóorrcsontja 

 és előszegycsontja pedig nincs. E tekintetben teljesen megegyezik vele a 

 Mantophryne lateralis Blgr. nevű faj, úgy hogy Boulenger ezen az ala- 

 pon mind a kettőt a M((tifoj>]iri/nc-nemhen egyesítette, holott a Mműo- 

 plin/iw í'obusta koponyájának alkata határozottan elárulja, hogy sokkal 

 közelebbi rokonságban áll a csak egy inyredővel kitüntetett Xeno- 

 rhii/a-nem fajaival, azonban ebbe a nembe sem osztható be, hanem külön 

 nembe tartozik. Az is jellemző példa, hogy az alábbiakban ismertetett 

 Metopostira ocellala nevű új faj külső bélyegei szerint jó lélekkel a Bou- 

 LENGER-féle Mautopliryne-nemhe volna beosztható, azonban koponyájának 

 alkata szerint okvetetlenül más nembe helyezendő. Ugyancsak a koponya- 

 alkat tanulmányozása vezetett annak a fölismerésére, bog}' a BoETTGER-től 

 Phrynixalus montanKs néven leirt faj eredeti példányai két különböző 

 nemhez tartoznak. A szegycsonti készülék szerkezete nyomán biztos alapra 



