178 



MEHELÏ LAJOS 



tokra, báromszögalakú véglemezük az állközti csont külső sarka felé tart. 

 Az alapcsont elülső vége szélesen csatlakozik az inycsontok két hátsó karé- 

 jához. Előhollóorrcsont és előszegj'csont nincs ; a szegycsont aránj'lag 

 nagy, porczos, horgonyalakú lemez. A keresztcsigolya harántn^^iijt ványai 

 meglehetősen kiszélesedtek. A végső ujjperczek "p -alakúak. 



Ennek a nemnek eddig csak a következő három faját ismerem : 

 GnatJiopliri/De (Mantophryne) robusta Blgr.. Gnathophi'yne Boettgeri n. 

 sp. és Gnathophryne (Xenorliina) dubia Bttg. 



2. Gnathophryne robusta Blgr. 



Mantophryne robusta Boulenger, Proc. Zool. Soc. ol London, 1898, p. 480, 

 tab. XXXYIII, fig. 4. 



Bíró Lajos ennek a rendkívül érdekes fajnak egyetlen példányát 

 gyűjtötte Simbangban, 1898 július 4-én. A példány teljesen kifejlődött, 

 52 mm. hosszú hím. 



A fajt Boulenger pompás leírásából és rajzából ismerjük, ki három 

 példányt kapott Új-Guinea angol részéből, a Fergusaon-szigettől délre 

 fekvő St. Aignan szigetéről. Leírását csak azzal egészíteném ki, hogy az 

 állat zömök habitusában felötlő az aránylag kicsiny fej, mely háromszor 

 foglaltatik a vaskos törzs hosszában. Végtagjai aránylag rövidek és vasko- 

 sak ; a bokaizület csak a dobhártyáig ér.* A hátsó láb harmadik ujja liosz- 

 szabb, mint az ötödik. A n3'elv, a pupilla, a szegycsonti készülék s a lág}' 

 szájpadlás redői a Mantophryne lateralis Blgr. nevű fajéval egyezők, az 

 inyredők tekintetében azonban megjegyzendő, hogj^ mind a kettő egyforma 

 hosszú : az elülső kissé előre domborodó, vastag, épszélű s az Eustach- 

 kürtök nyílásai közt fekszik, a hátsó csaknem egyenes, jóval az Eustach- 

 kürtök nyílásai mögött fekszik és hátsó széle erősen fogazott. 



A fej váz (VL tábla, 1 — 3. ábra) nagyon feltűnően különbözik a 

 Mantophryne lateralis-étöl. Hossza 17-3 mm., szélessége ^0 mm. Már első 

 tekintetre feltűnik, hogy míg a ManfopJiryïie lateralis Blgr. arczkoponyá- 

 jának a kerete előfelé meglehetősen csúcsosodik, addig a Gnatíiophninr 

 robusta felső állkapcsa csaknem félköralakú keretet formál. 



A homlok-falcsont mintegy háromszor oly hosszú mint a szem- 

 gödör közepén mért szélessége ; előfelé enyhén, de határozottan keske- 

 nyedik ; oldalszéle kétszer beöblösödött ; nyílvarratja határozottan ki- 

 tűnő tarajban emelkedik ki; a nyíltaraj két oldalán meglehetősen 



* A Mantophryne lateralis Blgr. feje aránylag sokkal nagyobb, hosszúsága 

 csak kétszer foglaltatik a törzs hosszában ; végtagjai jóval hosszabbak, a bokaizület 

 a szemig ér. 



