ADATOK AZ UJ-GUINEAI SZUKSZAJU BEEAK ISMERETÉHEZ. 



185 



Méheliji) is gyarapította. Azonban mindez nem nyugtatott meg, mert a 

 PETEKS-íele nem dolga sehogy sem volt tisztázva. E végből Th. van Lidth 

 DE Jeude úrhoz, a leideni múzeum avatott őréhez folyamodtam, ki Jentink 

 igazgató úr engedelmév«! szives volt nekem a Schlegel-Peters- féle eredeti 

 példányt megvizsgálásra átengedni. Az állat már agyon volt gyötörve, 

 koponyája a sok feszegetéstől darabokra volt törve, úgy hogy a vizsgálat 

 nem elégítette ki minden várakozásomat, mindazonáltal bízvást állíthatom, 

 hogy a PETERS-féle Xenorhina s az általam bevezetett Choanacantlia 

 ugyanegy nemet képvisel, azonban t3^pusaik két különböző fajhoz tar- 

 toznak. 



5. XenorJtina rostrata Méh. 



Chocmacantha rostrata Méhely, Természetr. Füz. Budapest, XXI, 1898, p. 

 175, tab. XII, fig. 1—11. 



Choanacantha Méhei.yi, Boulenger, Annal. Mus. Genova, XVIII (XXXVIIIj, 

 1898, p. 709, tab. VIII, fig. 5. 



Egy meglett (33-5 mm. hosszú) és egy fiatal (18'5 mm. hosszú) pél- 

 dány az új-guineai Sattelbergről. Az utóbbit Bíró egy kigj-ó gyomrából 

 vette ki. 



Az eredeti leírásomban kiemelt bélj'egeket a következőkkel kell ki- 

 egészítenem. Az arczorr csúcsán úgy az első (erimai), mint a mostani 

 nagyobb példányon apró szemölcsök vehetők észre, úgy mint azt Boulenger 

 a Choanacantha Méhelyi Vikaiku-ba való példányán megállapította. A sze- 

 mölcsök aprók, gömbölydedek, az orrlyukak előtt az arczorr csapalakú csú- 

 csának egész felületén (felül, alul és oldalt) egyenletesen szétszóródtak, sőt 

 az arczorr felső oldalán az orrlyukak mögött is észrevehetők. Első leírá- 

 somban kiemeltem, hogy a dobhártya teljességgel nem vehető észre, ez 

 azonban, mint most meggyőződtem, a formalin bőrduzzasztó hatásának 

 volt a következménye,* mert a mostani, erős borszeszben érkezett nagyobb 



* Nem hallgathatom el azt a tapasztalatomat, hogy olyan fajokon, melyek- 

 nek formaiinban fixált példányain nem tűnik ki a dobhártya, az erős borazeszben 

 conservait példányokon gyakran nagyon éles körvonalban jelenik meg, mert az 

 utóbbi esetben az összezsugorodott bőr besüpped a porczos dobgyűrübe (annulas 

 tympanicus). 



E helyen nem óvhatom eléggé a gyűjtőket a formalin általános használatá- 

 tól, mert a mily \kitünő conserváló szer a formalin gyenge (^/4 — V2°-os) oldata, pl. béka- 

 petékre és lárvákra, éj) oly czélszerütlen annak erősebb, vizes keverékében felnőtt álla- 

 tokat elhelyezni. Egyik rossz hatása az, hogy a színeket teljesen elroncsolja, még 

 pedig nemcsak meghalaványítja, hanem a szin typusát is megváltoztatja, 

 a mennyiben a fűzöldet vasszűrkére, a zöldes-barnát vagy zöldes-szűrkét vörösbar- 

 nára, a kéket feketére, a szalmasárgát szűrkére stb. változtatja. A másik még sok- 

 kal rosszabb tulajdonsága, hogy az állatok kőkeményre asznak össze benne 

 €s semmikép sem puhíthatok fel többé. Még ha az ilykép conservait állat félévig 



