186 



MEHELY LAJOS 



példányon a dobhártya körvonala tisztán észrevehető. Minthogy Boulen- 

 GEK erre a jellegre és a valamivel hosszabb hátsó végtagokra alapította 

 faját, úgy hiszem, hogy az az enyémmel bizvást összevonható, annyival 

 inkább, mei"t a sattelbergi fiatal példány bokaizülete a szem és az orrlyuk 

 közé ér, holott az erimai nagy példányon a vállat sem éri el; úgy látszik 

 tehát, hogy a fiatal, még kevésbbé zömök állatoknak aránylag hosszabb a 

 hátsó végtagjuk. A nagyobbik sattelbergi példány kőkemény és lába nem 

 hajlítható. A nyelv tekintetében meg kell jegyeznem, hogy a mostani pél- 

 dánj'okon nem találom azt a két hosszanti barázdát, melyet az erimai pél- 

 dányról lerajzoltam. Valószínű, hogy az is a conserválás hatása volt s így 

 nem is vettem föl a nem bélyegei közé. A dobhártya átmérője a szemrés 

 hosszával egyenlő s a szem hátsó zugától oly távol áll, mint a mennyi a 

 saját átmérője. 



A fej váz (XI. tábla, 1. és '2. ábra) hossza 10 mm., szélessége 

 11*5 mm.; általános szabása tekintetében feltűnően hasonlít a Gnatho- 

 phn/tie robusta Blgk. fejvázához, azonban a két nem minden közeli rokon- 

 sága daczára sem egyesíthető. 



A felső állcsont arczrésze (pars facialis) a symmetria-vonalig foly- 

 tatódik s itt a túlsó oldalival álízületben (symphysis) egyesül; 

 inytájéki része (pars palatina) közvetetlenűl az állközti csont inytájéki 

 részének hátsó-külső sarka mellett erőteljes, szélességénél hosszabb, 

 háromszögű nyújtványt bocsát, melynek hegye a megfelelő íny- 

 csont elülső, kiszélesedett lemezének oldalsarkához porcz által fűződik oda. 



Az orrcsontok bárdalakúak ; egymással a symmetria-vonalban 

 találkoznak; a felső állcsont homloknyújtványával (proc. frontalis) széle- 

 sen egyesülnek; hátsó részük közé a h omlok -falcsont hegyes 

 csúcsa ékelődik. 



A homlok-falcsont háromszor oly hosszú, mint a szemgödör köze- 

 pén mért szélessége; felső felülete sima s egész hosszában nagyon erő- 

 teljes nyíltarajt visel, melynek két oldalán hosszában besüppedt ; 

 hátsó harmadában erősen befűződött, azután előfelé szélesedik, elülső har- 

 madában kis oldalszögletet alkot s innen meglehetősen párvonalas oldalakkal 

 halad az orrcsontokig ; elül hegyes csúcscsal furakodik az egymással érint- 

 kező orrcsontok közé, úgy hogy a rosta csontot teljesen elfödi; 



is áll vízben, vagy szódaoldatban, akkor is olyan, mint a forgács, lába nem moz- 

 dithatü, az állat nem bonczolható s mindene törik. A szegycsont hyalinporcza pél- 

 dául úgy odasül az egyenes hasizomhoz, hogy a legnagyobb erőfeszítéssel sem készít- 

 hető ki sértetlenül s rendesen csak a szihuviabb mészporcz kerül a vizsgáló szeme 

 elé. Fixáló szernek jó a formalin, ha a frissen megölt állatot 1 — 2 napra ^/2 °-os 

 oldatba teszszük az alak megőrzése végett, de azután rögtön át kell tenni 70 — 75o'o-os 

 borszeszbe. 



