194 



MEHELY LAJOS 



A nemnek eddig csak egy faját ismerem, jelesen a BouLENGER-töl 

 leirt Copiula (PJirynixalus) oxiirhiiiát, melynek öt példányára alapítot- 

 tam a fentebbi jellemzést. A BouLENGER-től használt Phrynixahis nevet 

 meg kellett változtatnom, a mennyiben Boettger Phn/nùcalusa. más, ettől 

 eltérő nemet kéjDvisel. 



8. (lophiJa oxyrhina Blgr. 



Phi-ynixalus o.cyrhino» Boülenger, Proc. Zool. Soc. of London, 1898, p. 480, 

 tab. XXXVIII, fig. 3. 



Öt példány az új-guineai Sattelbergről. a legnagyobb 37 mm., a leg- 

 kisebb 10 mm. hosszú. 



A példányokra jól ráillik Boulenger leirása, azzal az egyetlen elté- 

 réssel, hogy a hátsó "végtag bokaizülete nem a szemig, hanem a szem és 

 az orrlyuk közé ér, a mi talán a példányok fiatalságának tudható be. 

 A hátsó láb harmadik ujja jóval hosszabb mint az ötödik. Az állatok hát- 

 oldala barna vagy szürkés-barna, teljesen szeplőtlen. Jellemzőnek látszik 

 az orrlyuknál kezdődő s a' szemen, a dobhártyán és a vállon át mintegy a 

 törzs felehosszáig terjedő, sötétbarna szinü, hátul elvékonyodó sáv, mely 

 foltokra szakadozva folytatódik a lágyék előtt fekvő, szabálytalan alakú, 

 sötétbarna foltig, A hasoldal sárgás-fehér : a torok s olykor a czomb alsó 

 lapja is barnával pontozott. 



A fej váz (YIII. tábla, 2 — 3. ábra) egészben háromszögű és a kopo- 

 nyatok vaskosságával tűnik ki. Hossza 10'3 mm., szélessége 12 mm. 



A homlok-falcsont rövid és széles ; rövidebb mint a szemgödör köze- 

 pén mért szélességének a kétszerese ; felül sima és csaknem egészen lapos ; 

 elől egy-egy hosszú, rézsútos vonalban találkozik az orrcsontokkal ; két 

 oldalszéle első harmadában kissé kifelé domborodó, hátsó harmadában 

 befűződött. 



Az alapcsont keresztben fekvő része nem találkozik a szárnycsont 

 belső szárával ; a középvonalba eső része széles, két oldalszéle csaknem 

 párvonalas, elülső két sarka az inycsontok felhajlott hátsó 

 széle alá nyomul. 



Az oldali nyakszirtcsontok külső széle élesen elválik a porczos fül- 

 toktól és a porczos agytoknak az alapcsont külső szárnya alól előkandi- 

 káló oldalrészétől. 



Az inycsontok a felső állkapocsra csaknem függőlegesen állnak ; 

 meglehetősen karcsúak; belső végük csak előfelé szélesedik ki„ 

 hátrafelé nem bocsát karéjforma lemezt; hátsó oldaluk teknő- 

 szerűen kivájt és villásan két lemezre hasadt, melyek közül a has- 

 oldali jóval hosszabb és éles, hullámos széllel hajlik fel, a hát- 



