ADATOK AZ UJ-GUINEAI SZUKSZAJU BEKAK ISMERETÉHEZ. 



199 



közös burokban. A burokban a peték nincsenek isolálva, tolhatom őket 

 benne, a merre akarom. Maguk a peték is átlátszók; közönséges kézi 

 nagyítóval is jól látom az embryo alakját és minden mozdulatát. Mert igen 

 gyorsan izegnek-mozognak a petében ; különösen ha mozgatom, vagy fel- 

 fordítom a petéket, rögtön úgy fordulnak, hogy hátuk alulra, hasuk fölfelé 

 essék. Az embryók nem egyforma fejlettségűek, előrehaladottabbak vál- 

 takoznak fejletlenebbekkel. A legjobban kifej lödötteknek már megvan a 

 teljes békaalakjuk, négy lábuk, testük hosszával egyenlő kerekvégű farkuk, 

 melyben hosszában, párosan haladó két vörös ér nyúlik el, a végén apró 

 erekre oszolva. Egyébként egész testük tejfehérbe játszó s kivált a fej, 

 gerincz és a két pár végtag tűnik fel a kissé áttetsző has mellett. A ke- 

 vésbbé fejletteknél mind nagyobb a has, csökevényesebbek a végtagok, 

 míg végre a legkezdetlegesebben egy nagy áttetsző golyó jelzi a has töme- 

 gét s ennek az egyik oldalán, az aránylag hosszú gerincz egyik végén, egy 

 nagyobb bunkó a fejnek, a másikon egy kisebb golyó a farknak s ugyan- 

 olyan négy golyócska a lábaknak felel meg.» 



Ezek a peték az öt apró békával együtt formaiinban pompásan con- 

 serválva érkeztek meg a Nemzeti Múzeumba s minden tekintetben meg- 

 erősítették Bmó-nak a megfigyeléseit. Fajukat azonban sokáig nem tudtam 

 megállapítani, mert az apró békák közül három — a melynek farkcsöke- 

 vénye elárulta, hogy legfeljebb 1 — 2 nap előtt hagyta el a petét — még 

 csak 5 mm., a másik kettő pedig 10 mm. hosszú volt s a faj biztos meg- 

 határozására nem látszott alkalmasnak. Eleinte a Sphenophryne Bírói 

 MÉH. nevű fajra gondoltam, mert Bmó 1900-ban ennek a fajnak számos 

 példányával együtt is küldött egy petecsomót, mely az előbbiekhez hason- 

 lóan «Ad Batrachia, No. 14, motebiri»-vel volt jelezve, később azonban 

 meggyőződtem, hogy az apró békák és peték a Phrynixalus Birói n. sp. 

 nevű fajhoz tartoznak. Teljes bizonyosságot azzal szereztem, hogy a leg- 

 érettebb két petét fölbontottam s az állatok szegycsonti készülékét érintői 

 metszeten megvizsgálva, előhoUóorrcsontnak nyomát sem találtam. — 

 Hasonlóképen vizsgáltam meg a már szabadon élt apró békák közül egy 

 öt és egy tíz milliméteres példányt s ott is ugyanolyan viszonyokra buk- 

 kantam. Annyit tehát már bizonyosan tudtam, hogy az öt apró békácska s 

 a petékben levő embryók a SpJieiiopJiryne-nemhez nem tartozhatnak, 

 mit még az a körülmény is bizonyított, hogy úgy a szabadon levő öt 

 békácska, valamint a petéből kivett fiatal állatok hátsó lábán a harmadik 

 ujj hosszabb mint az ötödik, holott a Sphenophryne Birói Méh. nevű 

 fajon ez a viszony fordított. A továbbiakra nézve útba igazított az apró 

 állatok hátsó felében szabad nyelve s az egyik 10 mm.-res példányon az 

 arczorr oldalán s a halántékon és dobhái-tyán át a törzs felehosszáig 

 húzódó, hátul elvékonyodott, feketebarna sáv, mely már a Plirynixalus 



