200 MÉHELY LAJOS 



Birói nevű faj nagyon fiatal példányain is teljesen ugyanilyen módon 

 jelentkezik. Ilj^képen semmi kétségem sincs, hogy a sattelbergi patakban 

 fogott öt apró béka s a petecsomó is a Phri/inxcdus Birói nevű fajhoz 

 tartozik. Megjegj^ezhetem még azt is, hogy a már szabadon élt apró békák 

 közül a három legkisebb (5 mm. hosszú) úgy egész megjelenésében, mint 

 szinezetében is teljesen összevág a peték legérettebb embiyóival. 



A formaiinban elhelyezett átlátszó peték száma mindössze 30. A pe- 

 ték gömbölyűek, részben szabadon vannak, részben pedig sorjában össze- 

 függnek egymással, olykép, hogy meglehetős nagy érintkező felülettel 

 tapadnak egj^máshoz, s e helyen természetesen belapulnak (IX. tábla. 

 1. ábra). Némely ilyen csomónak a végéről meglehetősen vastag, farkalakú 

 függelék csüng le s ez annak a hurkaalakú, zselatinaszerű buroknak a 

 része, melyet Bmó emhtett s melyben a peték ide-oda voltak tolhatók, 

 csakhogy conservait állapotban a petéket már nem lehetett megmozdítani, 

 mert a zselatinaszerű hüvely szorosan rájuk tapad. 



A hüvely, valamint a petéket körülvevő hártyás peteburok is teljesen 

 átlátszó. A peték átmérője egyenként 6 mm. Belsejüket víztiszta nedv 

 tölti ki s ebben úszik a fiatal korában elefántcsontszinű, később a fején s 

 a hátán barna embryo. Az embryók a fejlettség különböző fokán vannak. 

 A petéken látható legfiatalabb állapotban az embryo fej- és farkvége már 

 elemelődött az igen nagy, mintegy 3 mm. átmérőjű szikgolj^óról, a páros 

 végtagok pedig az embryo testéből kisarjadzott két-két apró tojásdad 

 gumócska képében ötlenek fel (IX. tábla, 2. ábra). A fark a fejlődésnek 

 ezen a fokán még nagyon apró, két oldalról kissé lapított, hengeres tes- 

 tecske. Kopoltyúknak semmi nyoma s még a szem serh látszik. Egy későbbi 

 fokon a végtagok már megvannak, az ujjak s a szem is jól észrevehetők. 

 A fark jóval nagyobb s már megnyúlt, tojásdad kerületű lemezhez hasonló, 

 mely — mint gazdag véredényhálózata bizonyítja — bizonyára lélekzésre 

 szolgál. A fej körvonalai határozottan lépnek előtérbe. A szikgolyó tömege 

 csökken s teljesen belékerül, az embryo hasüregébe (IX. tábla, 3. és 5. ábra). 

 Az embryo oldalán, valamint az előbbi fokon, úgy most is, bizonyos 

 fehérjeszerű pelyhek foszlányai úszkálnak. A fejlődés következő fokán a 

 végtagok már teljesen készek ; az elülső lábak csaknem érintkeznek s a 

 hátsó lábak, talppal kifelé, szorosan egj^más mellett fekszenek. A fark még 

 mindig nagy s jobbra vagy balra kunkorodva, homorú részével üres fél- 

 gömbhöz hasonló alakban fordul az embryo testoldala felé. A szájrés 

 már nyitott, az alsó állkapocs nagyon kiduzzadt, félgömbalakú, a nyelv 

 már későbbi alakjában fekszik a szájüregben s az orrlyukak is tisztán 

 észrevehetők. A szikgolyó ismét kisebb lett, e helyett azonban az embryo 

 testének a tömege növekedett (IX. tábla, 4. ábra). Ezen a fokon már erő- 

 teljes pigmentképződés is jelentkezik ; az embryo háta és feje teteje 



