ADATOK AZ ÚJ-GUIÍíEAI SZŰKSZÁJÚ BÉKÁK ISMEKETÉHEZ. 201 



szépiabarna, torka, melle és hasa halvány sái-gás-barna és szintén fino- 

 man pigmentezett. A szem szivárványhártyája mély-fekete szinű. 



A legtöbb embryo a fejlődésnek ezen a- fokán van. eltérés csak annyi- 

 ban tapasztalható, hogy az érettebb embryókon a lábak nem egymás mellett, 

 hanem egymáson keresztben fekszenek. 



A fentebbiekben előadottakból mint rendkívül fontos mozzanat emel- 

 kedik ki mindenekelőtt az, hogy a Pliryiii.ialus Bírói nevű béka igen 

 nagy, vékony, hártyás peteburokba zárt petéit, bizonyos átlátszó, vékony, 

 zselatinaszerü hüvelylyel veszi körül, akárcsak a vizi csigák (Plan- 

 orbis, LiniiHieiis, sth,) s az íg}^ betokozott petéket a vízbe rakja, hol a 

 fiatal ivadék látszólag minden átalakulás nélkül, kopoltyúk nélkül, az 

 elülső és hátsó végtagok egyidejű fölléptével, bizonyos magzat- 

 víz szerű nedvben teljesen készre fejlődik. 



A fejlődés egész menete teljesen ug^-anolvan, mint a Hi/lodc^ marti- 

 nicensis Tschudi nevű nyugat-indiai békán, azzal a lényeges különbséggel, 

 hog_y az a petéit nem rakja a vízbe. 



10. Phrynixalus montamis Bttg. 



Phrynixalus monianvs Boettgee, Zool. Anz. XVIII, 1895, p. 133. 

 Phrynixahis ynontanns (part.) Boettgee Abli. Senckenb. Ges., XXV (2), 1!)01, 

 p. 308, tab. XVI, fig. 9—9 h. 



Boettgee tanár úr szívességéből alkalmam volt e fajnak két eredeti 

 példányát vizsgálhatni, melyet Kükenthal tanár Halmahera szigetének 

 északi részén, 1894 április elején 2200 — 2500 lábnyi magasságban gyűj- 

 tött. A faj leirása tekintetében utalok BoETTGER-nek 1895-ben megjelent 

 dolgozatára. Fej váza 8 mm. hosszú és 9*7 mm. széles; alkata tekinte- 

 tében megegyezik a Phrynixalus Bírói n. sp. nevű fajéval, azonban 

 dobcsontjának járomnyujtványa rövidebb, zömökebb és kevésbbé befelé 

 görbült. 



Sphenophryne Ptes & Dor. 



Petees & DoRiA, Annal. Mus. Genova, XIII, 1878, p. 430 ; Boulenger, Catal. 

 Batr. Salient., 1882, p. 1.57; Méhely, Természeti-. Füz., Budapest, XX, 1897, p. 

 412, 401. 



A termet meglehetősen zömök : a fej széles ; a végtagok meglehető- 

 sen hosszúak. A kézujjak szabadok, a lábujjakat nagyon csökevényes 

 kötőhártj'a kapcsolja össze ; úgy az előbbiek, mint az utóbbiak elég nagy 

 végkorongokká szélesednek. A szem aránylag nag}', kiülő : a pupilla víz- 

 szintesen tojásdad. A dobhártya a bőr alá rejtett; körvonala nehezen 

 vehetç észre, vagy egyáltalán nem látszik. A nyelv nagy, hosszúkás- 



