ADATOK AZ ÚJ-GUINEAI SZŰKSZÁJÚ BÉKÁK ISMEKETÉHEZ. '-^'^^^ 



vehetők ; a belső sarokgumó kicsiny és gyönge. Az első kézujj sokkal rövi- 

 debb a másodiknál; a negyedik valamivel hosszabb mint a második. 

 A harmadik lábujj jóval hosszabb mint az ötödik. A bokaizület a dob- 

 hártyáig ér. A bőr alul-felül sima. 



A színruha a formaiinban érkezett példány felső és alsó oldalán 

 halovány sárgás-vörhenyes, csak a hátmező kissé barnás s a felső szem- 

 héjak, az arczorr tetejével és oldalával együtt feketések. A felső ajak szé- 

 lén a szem előtt három s alatta egy világosabb petty áll. A szem hátsó 

 zugán sötét vörösbarna, alul-felül hullámos szélű sáv ered, mely a dob- 

 hártya felső szélét és hátsó szélének felső felét érintve, mintegy a törzs- 

 oldal közepéig terjed. Az egész hátoldal és a törzs oldala, valamint az 

 elülső és hátsó végtagok felső és külső oldala meglehetősen nagy, szabály- 

 talan alakú és szélükön többé-kevésbbé elmosódott, vörösbarna foltokkal 

 tarkázott. A torok s a mell eleje vörösbarnával márványozott; a has és az 

 elülső végtagok alsó oldala szeplőtlen ; a hátsó végtagok alsó oldalán 

 néhány apró, vörösbarna petty ötlik fel. 



Fej váz a 5 mm. hosszú és 5'5 mm. széles; jellemző tulajdonságai 

 a nem jellemzésében foglaltatnak. Előhollóorrcsontja (X. tábla, 3. ábra pc) 

 porezos, a hollóorrcsonttal csaknem pár vonalas helyzetű, külső 

 végén egészen elvékonyodott. 



Az előhollóorrcsont elülső szélén gombosvégű, pálczika-alakú 

 csontos kulcscsont fejlődött ki(X. tábla, 3. ábrac/), mely külső, 

 megvastagodott végével a lapoczkacsonthoz csatlakozik. 

 Szegycsontja porezos, horgonyalakú (X. tábla, 3. ábra st). 



Ez a faj közel látszik állani a BouLENGERtől Lombok szigetéről Spheno- 

 phryne monticola néven leírt ■^' fajhoz, addig azonban, a míg nem ismerjük 

 pontosan az utóbbinak a szegycsonti készülékét, nem alkothatunk biztos 

 véleményt. 



A fentebbiekben ismertetett tanulmányok legnevezetesebb eredménye 

 a békafejlődésnek ama sajátszerű módját illeti, a midőn az embryo, lát- 

 szólag minden átalakulás nélkül, teljesen készre fejlődik 

 a petében. Két esetben, jelesen a Gnathophryne robusta Blgr. és a 

 Plirynixalus Birói n. sp. nevű fajokat illetőleg, a fejlődésnek ez a módja 

 teljes határozottsággal derül ki, más három esetben pedig, nevezetesen a 

 Mantopliryne lateralis Blgr., Metopostira ocellata n. sp. és a Xenorhina 

 rostrata Méh. nevű fajoknál a petefészekben, illetőleg a petevezetőben 

 fekvő peték csekély száma és rendkívüli nagysága teszi csaknem bizonyossá, 

 hogy a fejlődés menete ott is ugyanolyan. 



♦ Annal. & Magáz. Nat. Hist., XIX, 18!)7, p. 508. 



Természetrajzi Füzetek. XXIV. köt. 14; 



