A ÏARNOCZI KOVl^LT FA. 



2S1 



Az évgyűrűk egymástól élesen elkülönülnek. Minden egyes évgyűrű 

 vékony falu s nagy lumenű sejtekből álló vezető pasztával és apró liimenű 

 vastagfalu sejtek által képezett szilárdító pasztával bír, mely utóbbinak 

 sejtjei az évgyűrű határa felé hova tovább vastagabb falúak s a határon 

 ellaposodnak. Az évgyűrűk eme határozottan kifejlett szerkezetéből minden 

 kétséget kizárólag következtethető az, hogy abban a korszakJ>aii, midőn a 

 larnóczi fa éU, j'öldövünkön liasmüó hl ima uralkodoti, mint jclcnJcf/, 

 pagyia tavasz, nyár, ősz és tél épenúgy váltakoztak mint most. 



Az évgyűrűk vezető- és szilárdító-pásztája vastagságának egymáshoz 

 való viszonya is változó a különböző részekben : az idősebbekben a szilár- 

 dító paszta több mint harmadát, sőt gyakran felét teszi az évgyűrűknek ; 

 a legbelső, fiatalabb évgyűrűkben ellenben a szilárdító paszta aránylag igen 

 vékony. Az idősebb részek élesen kiváló és aránylag vastag szilárdító pasz- 

 tája a tarnóczi kövült fának sajátságos, a mi fenyőinkétől elütő jelleget 

 kölcsönöz és egyrészt elütő faji sajátságokra, másrészt a növekedésre igen 

 kedvező táplálkozási viszonyokra mutat. Utóbbi feltevés a helyenként igen 

 vastag évgyűrűkben is megerősítésre talál. 



A törzs mikroszkópi szerkezetét legjobban áttekinthetően magyaráz- 

 zák a képek, melyek készítésében a diagnostikai értékű jellegek lehető fel- 

 tüntetése mellett, a tényleges állapot leghívebb visszaadására törekedtem. 



A keresztmetszet és a liúr-iránj-ú hosszmetszet képe a csiszolatok 

 ■egy-egy összefüggő részének mikroszkópi képét mutatja; a sugárirányú 

 hosszmetszet képe ellenben, különböző csiszolatokról s ezek különböző ré- 

 szeiről vett részletekből van összeállítva. A meghatározáshoz ez a metszet 

 adja a legtöbb és legfontosabb adatot, s a csiszolatokon oly helyet, a hol 

 egy összefüggő részen minden látható lett volna, nem lehetett találni s így 

 több helyről vett részletet kellett összeilleszteni. 



A keresztmctszt'tel dlirázolő XIII. táblát véve szemügyre látjuk, hogy 

 a törzset tracheidák alkotják és pedig nagy lumenű vezető tracheidák és vas- 

 tagfalu szilárdító tracheidák. Ez utóbbiak a — /j-nél, az évgyűrű határán, 

 élesen kiváló vonalban ütnek el a következő évgyűrű vezető pasztájától. 

 Míg a szilárdító paszta vastagfalú tracheidái az összenyomásnak ellenállot- 

 tak s megtartva eredeti elhelyezésüket, szabályos sugaras elhelyezésben so- 

 rakoznak egymáshoz, addig a vezető-sejtek engedtek a nyomásnak, a sejt- 

 falak össze-vissza görbültek, elszakadoztak és az eredetileg sugár irányban 

 haladó bélsugarak czikk-czakkos, vagy hullámos vonalat irnak le a sejtso- 

 rokkal eg}"ütt. 



A sejtsorok között meglehetős gyakoriak a bélsugarak, melyek a ke- 

 resztmetszet mikroszkópi képén, mint szűk sávok vonulnak az évgyűrűkön 

 keresztül. A két bélsugár közé eső tracheidák száma 1 és 10 között változik. 

 Több csiszolatról kiszámított átlag szerint pedig, minden 4 sejtnyi közre 



