286 D? TÜZSON JÁHOS 



a fossil fenj'ők rendszere s az ebbe foglalt fajok leírása nagyon bizonytalan 

 adatokat szolgáltat a meghatározáshoz. 



A tarnóczi fakövületet anatómiai jellegei alapján minden további 

 nélkül hozzá lehetne csatolni a Pinites With, et Göpp. vagy a Pituoxjilo)) 

 Kraus fossil genus bármelyikéhez. Az előbbi Pinus, Abie^, Picea, Larix és 

 Ct'drw.s-féle fákat tartalmaz, az utóbbi csak Piniií^-féléket.* Ha azonban 

 részletesen átnézzük azokat a fajokat, a melyek e csoportokat alkotják, úgy 

 a legnagyobb zűrzavar tárul elénk. E csoportok jellegei a recens coniferák 

 genusaihoz vonatkozással vannak megállapítva, a besorozott fajok jelleg- 

 zései azonban sok esetben oly hézagosak, hogy természetes rendszerünk 

 genusaival, a mi a csoport képzésénél tulajdonképen szem előtt volt tartva, 

 nem hozhatók kapcsolatba. Igen jellemző e genusokra pl. az, hogy a midőn 

 Kkaus a GöppERT Pontes csoportját ketté osztotta, a (ledroxißun genushoz 

 sorozott 25 P//??7e.s faj közül 13-at (tehát több mint felét) kétesnek jelölt 

 (16. pag. 15.): de azért mégis odasorozta e fajokat. Fényt vet különben a 

 fossil nemek rendszertani értékére KRAUsnak a következő kijelentése is: 

 «... az összes eddig fölfedezett (iupressinoxiiJon-fajok, a Pinites-ek egy 

 részével együtt a jellcffzéxek szerint épen úgy tartozhatnak egy fafajhoz, 

 mint 100 külön species-hez.» [9'-J. p. 188.) E zavart állapotnak minden- 

 esetre a fajok hiányos jellegzése az oka. A hiányos jellegzés pedig részben 

 onnan ered, hogy az elkövesedés által többé-kevésbbé eltorzult, elmosódott 

 anatómiai jellegek igen nehezen, sőt egyesek egyáltalán nem voltak felis- 

 merhetők ; másrészt pedig onnan, hogy a felismerhető jellegek diagnosti- 

 kai érték szerint nem ítéltettek meg helyesen. 



Az utóbbi körülmény megvilágítására szolgáljanak a következő példák. 



A recens fák fájának anatómiájából tudjuk pl., hogy az évgyűrű-vas- 

 tagság és szerkezet egy és ugyanabban a törzsben is nagyon változó lehet. 

 A mint nyomot hag^-nak az évgyűrűben az évszakok elütő viszonyai, úgy 

 többé-kevésbbé nyomot hagynak minden egyes évgyűrűben a növekedésre be- 

 folyó összes más tényezők is. (11, p. 21.) Amennyire tehát e tényezők befo- 

 lyása terjed, az évgyűrűknek a faji jellegzésnél csak alárendelt szerejiük lehet. 



Ismeretes továbbá, hogy a sejtek nagysága változó egy és ugyanazon 

 törzsben : még pedig a törzs egy és ugyanazon magasságában a béltől ki- 

 felé, tehát a korral emelkedik, aztán állandó marad, vagy csökken. Egy 

 vörösfenyő {Larix europaea DC.) törzsében 1-3 m. magasságban a legbelső 

 évgyűrű tracheidáit átlagosan 1*2 mm. hosszúaknak találtam és kifelé a 86. 

 évgyűrűig ez a méret 4-7 mm. -re növekedett {11. p. 30.). A hoszszal pedig 

 egyenes aránj^ban változik a sejt keresztmetszetének nagysága, s így belát- 

 ható, hogy nem sokat ér, ha egy megkövesedett fadarabka szerkezetének 

 jellegzésében a sejtnagj^ságnak szerepet adunk. 



* Vafíy Picea és J.arix fajokat is. {•?). ("24. p. Sfil.i 



