2 FllANCK 



s/ükség: csak inejí kell cmlítciu'm a SpnmeUd, a Plalhyteca, a Monas, 

 Oikowoiias vagy Bodo neveket s fentebbi iiiondásaini nem fognak ellen- 

 vetésre találni. Minden újal)b lends/er magával ezijjeli ezen alakokat, hall- 

 gatag megegyezéssel rendszertani függeléknek tekintik őket. mintegA^ szisz- 

 tematikai lomtárnak, melybe minden érthetetlen s máshol hasznavehetetlen 

 alakot dobnak. 



Égető szükség, hogy mindezen alakok újabb s beható kutatások 

 tárgyává tétessenek : a szinteloi Fl<((fellálák egész sorát újra kell elővenni 

 s elejétől végig minden alakot egyenként kell tanulmányozni, első sorban 

 is alaktani szempontlx')!. 



A fentebbiekben leirt gondolatok vezéreltek engemet, mikor mintegy' 

 félévi tanulmányt szántam egy kis ostoros véglénynek, hogy alaktanát s 

 lehetőleg élettörténetét tisztázzam. Ezen tanulmány eredményeiről számo- 

 lok be jelen dolgozatban. 



A szóban levő infuz<nium a CoUodietyoií bicillatum Caet., vag\- (mint 

 újabban is nevezték) Tetramitus sulcatum, St.. mely most már mintegy liúsz 

 éve a rendszerben nyugalom s biztos hely nélkül van, egyszerűen azért — 

 mert nem ismerjük közelebbről. 



18G5-ben fedezte fel egy angol természetbúvár, J. H. Caktkk.* Nem 

 tanulmányozta kimerítően s csak néhány sornyi leírást s kevés számú 

 képet k<)Z()lt r(')la. 



A prágai német egyetem hírneves tanára, Fr. .v. Stein, idestova egy 

 évtizeddel később a csehországi k(')Z})onti plateau mocsaraiban megint meg- 

 találta C'ARTEii infuzíuiumát. Stein azonban vagy nem ismerte az angol 

 dolgozatát, vagv' pedig nem tudta a Carter rajzaiban felismerni a tőle is 

 látott lényt, nem reflektált a Collodictyoii névre, hanem új keresztelőt 

 tartott, mely alkalommal a kérdéses lény a Telram'dus sulcalus St. nevet 

 nyerte. Szintén nem tanulmányozta l)ehatóbban s kutatásai eredménye- 

 képen csak néhány rajz maradt reánk. Ezek azonban mintiiszerűek.** 



Saville-Kent és BiJTSCHLi kézíkönyveikl)en cojnpilatorikusan össze- 

 foglalják ismereteinket a C(dlodictyo)iYÓ] : ez alkalommal igen ])ríPgnaiisan 

 látszik, milyen li(''zagosak és ingatag alapon állnak ismereteink. 



Az utolsó búvár, ki a CoUodicíyoimiú foglalkozott, Klebs György, ki 

 n3asel k(')rnyékebeli ostorosokról igen értékes tanulmányt adottá nZedschrift 

 für luissenschaftliche Zoolocfie» hasábjaiban. Ugyanazon szem])ont vezérli, 

 melyet e sorok bevezetőjébcTi kifejtettem. Hészletesen megvizsgált nagy- 

 számú l'iafielldlal, első sorban is alaktanukat kutatta, fő elve, hogy sza- 

 l)atos leírást adjon az egyes alakokról. Mit azonban a CoUodicfy ónról 



* Cakte«, Oh the iVesli- and saltwater lUiizojJoda stb. j.. 277— ií.'í. V\. XÍI. 

 ** Stbik, Der Or}íanisiuus d. Infusionstliiere. JII. 1. Hälfte. lN7s. 



