FRANCE 



menetek. A hátsó testvég különösen élénken alakváltoztató : majd hosszú 

 hegyes csúcsba, majd, kajDCsolatban a testen fellépő barázdákkal, két-három 

 végbe húzódik ki, máskor pedig legömbölyödik s vagy egészen sima, vagy 

 pedig egy-két állábacskát is bocsát. 



A sejtek az egytengelyű typnst követik : a hossztengely összeköti az 

 ostorok eredési pontját a hátsó testvéggel; ennek irányában fekszik továbbá 

 a sejtmag, valamint a már emiitett barázdák is, melyek egyenesen faj-jel- 

 lemnek mondhatók. 



Szükséges tehát, hogy a testalakkal valamivel behatóbban foglalkoz- 

 zunk, annyival inkább, mivel ez kapcsolatos némely élettevékenységgel, 

 nevezetesen pedig a táplálék felvételének folyamatával. 



A hátrafelé tetemesen megifjjúsodott tojás alakja azért mondható 

 alaptypusnak, mert akármilyen alakváltoztatást visz is véghez a test, mindig 

 visszatér ezen alakhoz. Ezen alak némelykor egészen szabályos ; a tompa, 

 lekerekített vég ez esetben a mellső testvég, mely a csillangókat viseli. 



Alakeltérések háromféle módon jönnek létre: vagy active: össze- 

 húzódás és megnyúlás által, vagy pedig psendopodiiimok képződésével ; 

 evvel szemben áll a j^assiv alakváltoztatás. Ez — mire előbb is utaltam — 

 kapcsolatos a táplálék felvételével. A Collodidyon tudniillik főképpen 

 Euglenaceákkal él, melyek aránylag nagyok s ezek különféleképen eltor- 

 zítják a test alakját. 



Az activ alakváltoztatások erőteljesebbek a hátsó végen, mint a 

 mellsőn, mit talán mechanikai okokkal lehet magyarázni. 



Az ostorok eredési pontja, azaz a test mellső vége is igen alakvál- 

 toztató. Néha — mivel ezt több esetben figyeltem meg, talán általánosabb 

 elterjedésű jelenségnek is mondhatnám — ezen testrész kissé besüppedt 

 s akkor az ostorok mélyedésből indulnak ki, máskor pedig kis nyúlványnyá 

 húzódik ki, melynek tetejéről ered a négy csillangó. Ezen két szélsőség 

 között azután sok az átmenet. 



E helyen kell megemlítenem végre amaz alakváltoztatást is, mely a 

 sejtek elhalásával jár s csaknem minden infuziorum sajátsága. 



Ép, mert a test oly annyira alakváltoztató, felesleges, hogy itt az alak 

 minutiozus részleteit hosszasan fejtegessem. A tudománynak abból vajmi 

 kevés haszna van, ha «egyedeket»» irunk le : elég, ha megállapítjuk az alap- 

 formát, ha ismertetjük az extrémeket, ha leírjuk a leggyakoribb alakot s 

 megállapítjuk a metaboliát. Hogy a szélsőségeken belül s ezen körülmények 

 közt végtelen a változatosság és átmenet, magától értetődő dolog. 



A Collodictyont nagyon jellemzi azon néha eg^^es számban, túlnyo- 

 móan azonban többes számban előforduló mély hosszbarázda, melyet már 

 a régibb búvárok is ismertek s melyek alapján nevezte el Stein a Tcírn- 

 miliist «sulca(us»-\vd\i. 



