10 FliANCÉ 



igen bizarr dolog. Ilyenkor a test mindig eltorzul, minek bizonyítékául szol- 

 gáljon a 3. kép. 



Az emésztés folyamata azonnal kezdődik, mihelyt a falat a proto- 

 plasmávai érintkezésbe jut. 



Az étel ezen vándorb) gyomorl)an csakhamar nagyon megváltozik. 

 Az Euglenrík és Chlomydomonasok sejtburka először tűnik el. Azután a 

 ehlorophorra kerül a sor. Szétesik egyes lemezekre, ezek elvesztik üde zöld 

 színüket, megbarnulnak és összezsugorodnak. Bizonyos stádiumban a Col- 

 lodictyon testében csak nagy zöld lemezeket és keményítőt találunk, mint 

 a tönkrement Flagelláfák utols(') maradékát. A járatlan ilyenkor valamely 

 (jirteriávsd téveszthetné össze. 



Még későbben azonban csak nagy, l)arnászöldes szemcsékből álh) 

 tömeget lelünk, mint a chlorophor áthasonítási terményét. 



Az Euglenaceák paramylonja és a C7?Zam^í/omo?ia.s-félék keményítője 

 legjobban áll ellen az emésztésnek. Nagyon sokáig látni őket a Collo- 

 dictyon testében, melyet néha, nagy lakoma után, teljesen megtöltenék 

 (4. ábra). Meg akarom még jegyezni, hogy a keményítő emésztését köz- 

 vetlenül nem is ügyeltem meg s nem is láttam a corrosio első nyomait 

 sem az amylumszemcséken, habár azok órahosszat voltak az emésztésnek 

 alávetve. 



Minden sejt, melyet e czélból suspendait csepi)l)en tartottam, elpusz- 

 tult, még mielőtt ezt megfigyelhettem volna. A (lollodicti/on nag3on érzé- 

 keny s kultúrában rosszul tartja magát. Az Euglenákkal együtt néha olaj 

 is jut a Collodictj/ou testébe, mely ott kisebb-nagyol)b cseppekbe egyesül. 



Meg is figyeltem az ingesták kilökését, mely hirtelenül történik a test 

 hátsó részén. A meg nem emésztett részek első sorban megbarnult chlo- 

 roi)hyl-maradvány, de azután amyluin- és paramylum-szemcse. így tehát 

 valószínű, hogy a C. a keményítőt nem emészti meg, vagy talán <)vatosal)- 

 ban formulázva a mondást, akkor nem emészti meg, ha más tápanyagokban 

 nem szenved hiányt. 



Az említett granulás i)lasmazárványokon kívül vannak még microso- 

 mák és excretanyagok. Az előbbiek eosinnal vörösre festődnek, ha egy sejt 

 tartalmát kifolyatjuk. Az excrettermények nem mindig egyszerű szemcsék, 

 hanem néha összetett, kettős-hármas képletek, néha egész kis fürtökbe is 

 állnak össze, melyek ilyenkor már tekintélyesel)b nagyságúak {ű 3 ji). 

 (14. ábra.) 



Tekintsüidv vissza ezen leírásra azon szempontbí')!, bogy l»előle a 

 lényeges és fajilag jellemző sajátságokat kivehessük. 



í'őkép])en négy ilyen sajátságot tudnék megemlíteni, mely a C. hal)i- 

 tusát megszabja s minden körülmények közt reá nézve jellemző. 



Ez legelőszíir a négy ostor, mely a test elejéről közös pontból indul ki. 



