16 



FRANCE 



infiizoriumot Stein Csehországban találta. Mint a mellékelt ÖTEiN-féle 

 rajzok kópiájából látható, tökéletes a megegyezés a megfigyeltem forma és 

 Telramitusa közt. A cseh búvár * már nem adhatott szöveget mesteri táb- 

 láihoz s így további érdemleges összehasonlítást nem tehetek, de már az 

 adott négy rajz után is bizonysággal lehet ítélni. 



Stein helyesen figyelte meg a nagy hosszanti bemélyedést, a négy 

 ostor jellemzetes állását, a vacuohim s a sejtmag elhelyezését ; rajzai, külö- 

 nösen pedig a második és harmadik kitűnően adják vissza a Collodictyon 

 általános habitusát (1. 2. ábrát). 



Nem kétlem, hogy a Tetramüiis sulcatiis St., a Collodictyon trici- 

 liatum Cart, és alakom tökéletesen identikus. 



BüTscHLit-*'* is ezen meggyőződés vezette, mikor a Collodictyon 

 synonymjegyzékébe belevette, hogy Tetramitus p. p. {sulcatus) Stein». 



Nem ilyen egyszerűen végzünk azonban a IvLEBs-féle Tetramitus 

 suh:atii^-^&l. A jeles svájczi búvár oly leírást ad, hogy bátran ideiktathatom, 

 mi monografikus tanulmányomban amúgy kívánatos is. 



Klebs leírása — fordításban — így szól:*** «A test vastag tojás- 

 formájú, némileg lelapitptt, mellül erősen szélesbedő, hátul pedig elkeske- 

 nyedő, mellső részén besülyedésben négy, nem egyformán hosszú ostort 

 visel. Ezek alapja előtt az oldalon és csavarmenetesen mély barázda vonul 

 a test hátsó végéig. A mag a test mellső végén fekszik, a lüktető hólyag 

 pedig a hátsón. 



Hossza = 17 [1, szélesssége = 15 (jl. 



BüTscHLi ezen csak SrEiN-től ábrázolt alakot a Collodictyon trici- 

 liatum CARTER-rel azonosítja. Carter adatai szerint ezen szervezet három- 

 csillangós és egész testével veszi fel táplálékát, miért is valószínűleg (wohl) 

 más alakkal van dolgunk. A megfigyeltem egyének általában Stein ábráival 

 egyeznek meg és kétségkívül Tetramitus-iélék. Ugyan nem láttam á baráz- 

 dát oly szabályos medíán-lefutásban, mint ezt Seein rajzolja. Mindig többé- 

 kevésbbé oldalra csúszott, elől aránylag széles, hátrafelé keskenyedő volt. 

 Az ostorok együttesen erednek s különböző hosszaságúak ; két rövidebb és 

 két hosszabl) van; de mozgásuk közben hogy viselkednek, nem mondhatom. 



Szilárd táplálék felvétele kétségkívüli és pedig ezen alak, ellentétben 

 minden más fajjal, aránylag nagy testeket, Monas-féléket és hasonlókat 

 vesz fel, melyek nagy gömbölyded csomókba egyesülnek a testben. A táp- 

 lálék felvételét nem lehetett megfigyelni, de nagyon valószínű, hogy az 

 oldali barázda felső része szájnyílás is. 



* Stein, Organismus III. Flagellaten. Tab. II. Abth. IX. 1 — 4. ábra. 

 ** BüTSCHLi, Protozoen, 841. lapon. 

 *** Klebs, Flagellatenstudien, I. 326—327. lapon. 



