38 



RICHTKR ALADAU 



mében vett idioblastjai, a melyeknek centralis része gyakran tág üregű és- 

 a mesophyllt sokszor jelentékenyebb területről szorítja ki, sugárszerűleg — 

 (le a legcsekélyebb szabályosság nélkül elágazó ujjas karjai pedig görbe- 

 vonalúak, nemcsak a határoló falak, de az ujjas ágak irányára nézve is 

 (Tab. V, fig. 17a, Tab. IV, fig. 13). Wittmack előtt már Planchon és 

 Triana is megemlékezik e sajátos szerkezetű astrosclereidekről. a melyek- 

 nek a fala tölíbé-kevésbbé erősen megvastagodott, elfásodott és phloro- 

 glucin-sósav (Wiesner) reactio hatása alatt intensiv rózsaszínt vesz fel. 

 A Nymphaeaceae «])neumacvstes»)-eivel tényleg rokonképletek lehetnek és 

 az assimilationalis rendszernek jelentékeny, mechanikai értelemben vett 

 megerősítésére hivatvák. H. 0. Juel e képleteket a Marcgravia polyantha 

 szárképletének lacunosus kéregszövetében is constatálja és valószínű, hogy 

 a levegővel telt szövet összelapulás (esés)-ának a megakadályozására szol- 

 gálnak. A levelek mesophylljében szintén csak mechanikai szereppel bír- 

 hatnak, t. i. hogy a leveleket a lehető legnagybob szilárdsággal ruházzák 

 fel és arra kéjjesitsék, hogy a levéllemezre függőlegesen hatc) erők ellené- 

 ben (vihar, trópusi eső) a lehető legnagyobb ellentállást fejthessék ki. Mindez 

 korántsem zárja ki Wittmack ama nézetének a lehetőségét, hogy czéljuk : 

 a felső s az alsó bőrszövet között feszítő pillérek-ként működni. Az ortho- 

 trop hajtás szabadon álló s bőrnemű leveleiről, kis terjedelmükhöz képest 

 e tekintetben valóban bőven van gondoskodva és az «miyag niegtakarí- 

 tásának az elvét» itt a legkevésbbé sem látom megvalósítva; ellenkező- 

 leg, a természet e tekintetben csak a trópusok alatt gondoskodhatott oly 

 pazarul, a midőn a mesoi)hyll astro sclereidjei nyomon követik egymást és 

 karjaik úgyszólván egymásba fonódnak. A mesophyllbe ágyazott kis edény- 

 nyalábjai is erősen megvastagodott falú sejtekből kWá sclerenchym-ívvel 

 vannak megerősítve mind a két bőrszövet felől. 



Monstera acuminata C. Koch. 



(Marcgiariii píívmloxa Hort. Bot.) 



A Marcgravia paradoxa név alatt lappangó Monstera acuminata-nak 

 a Bubstratumhoz tapadó levelei a Begonia-leyelek általánosan ismert levél- 

 szabására emlékeztetnek (Tab. lY, fig, 14); ezek a kúszó ág két oldalán a 

 Marcgravia-hoz hasonló módon kettős sorba illeszkednek úgy, hogy a 

 levélfonák s a substratum között még mindig elegendő tér marad a lecsa- 

 ]>odó vízgőz s a meleg levegőnek kellő condensálására. E levelek alsá- 

 színe a minimalis fényhatás következtében feltűnően halavány és ez főleg 

 il szivacsparenchyma elszíntelenedő chloroplastjain látszik meg leginkább, 



A k. m.-ben mind a két bőrszövet magas, tágnyílású és vékonyfalú 



