ADATOK A MARCGRAVIACEAE ÉS AZ AROIDKAE ISMERETÉHEZ. 45 



éppen nagy mértékű, karjai sokszor tág üreggel torkolnak a centralis testbe 

 és ez az oka annak, hogy az egész mechanikai elem szabása még a rész- 

 letekben is nagy szabálytalanságot mutat (Tab. lY, íig. 13). 



A Rnyschia astrosclereidjeinek középponti teste tisztán egy hrachy- 

 stierei'dre, vagyis egy kősejtre vezethető vissza, a melynek határozott kör- 

 vonala a mikroskop tubusának mélyebb beállításánál, vagy akkor, ha a 

 metszet a + vertikálisan álló karokat a középtestről eltávolította (Tab. Y, 

 fig. 21 XX-el jelölt helyeken) — világosan látható, a sejtfalak rétegzett- 

 ségével és egyszerű gödörkéivel egyetemben. Az egész idioblast f'alvasta- 

 godása felette nagy mértékű, elannyira, hogy a karok lumenje csaknem 

 eltűnik. Elágazásának a módja különben a lehető legváltozatosabb s a 

 Tab. Y, tig. ^l alatt közölt ábra ezen astrosklereideknek csakis eg>' egy- 

 szerűbb fajtáját tünteti fel, a hol is a karok villás elágazása — és ez a 

 gyakori jelenség, elmaradt. Xyloi^hilin (phloroglucin + sósav) reactiora 

 intensiv rózsaszínre festődnek : ez annak a jele. hogy a Marcgraviaceae 

 astrosolereïdjei jelentékenyen elfáscdtak. 



Eaphidok szórványosan fordulnak elő az assimilationalis rendszer- 

 ben és az előbbiek példája szerint — a mennyiben a palissadrétegben fej- 

 lődtek ki • — a palissadsejtek hossztengelyének irányában helyezkednek el. 



Az astrosclereïdek szerkezetbeli sajátosságán kívül a Ruíjschia-i'Si 

 nézve nagyon jellemző az átszellőztető rendszer kiképződése. A felső bőr- 

 szövetben egyáltalában nem. az alsó bőrszövetben ellenben sűrűn fordul- 

 nak elő a légzőnyilások, a melyeknek a levél síklapján való elhelyezkedése, 

 valamint a zárósejtek szerkezete is alighanem generikus bélyegét teszi a 

 Riiyschia-iràk. 



A felületi áttekintésnél ugyanis azt tapasztaltam, iiogy a meglehető- 

 sen vastag cuticulával borított s egyenesfalú sejtekből alakult alsó bőr- 

 szöveten az oválisán nyúlt, két végükön lekerekített légzőnyilások hossz- 

 tengelyükkel következetesen egy irányt követnek, a mely a levél főerével 

 megegyezik, úgy, hogy a levél valamely másodlagos erének megfelelő rész- 

 letéből készített keresztmetszet — a zárósejteket keresztben nem metsz- 

 vén — megfelelő képet nem is nyújt. A mennyire a rendelkezésemre álló, 

 mindenesetre csekély s a pontosabb vizsgálatra kevésbbé alkalmas lier- 

 bariumi anyag engedte, — még a következőket sikerült a zárósejtek cha- 

 rakterére nézve megállapítanom. A zárósejtek k. m.-i képén első sorban 

 szembeötlők az átszellőztető rendszernek ama, mondhatnám hatalmasan 

 kifejlődött cuticularis léczei, a melyek a typusosan jelentkező eisodialis 

 nyilast szükség esetében — úgy lehet — hermetice is elzáiják. Ezek a 

 Marrgravia umbellata-náX y^\ módjára alakulnak (Tab. lY, íig. 12c), a 

 Ruyschia-nà] ^-^ vízszintes vonal irányában zárulnak (Tab. Ill, fig. 1 If); 



