ADATOK AZ ENDEOTROPH iVrYKORHIZÁK ISMERETÉHEZ. ^'' 



mutatkozott. Ellenben Matal, zsenge rhizomadarabokon vagy puha gyökér- 

 részen nemsokára szép mycelium tört elő, mely legnagyobb részben 

 mindkét növényen microconidiumokat hozott létre. A Vanüla gyökerein 

 egyéb változás sokára nem állt be. 



A i^'?7o/íím-rhizomák egyikén vagy egy hónap múlva (forró augusz- 

 tusi héten) jelentkeztek mieroeonidiumos vagy már pusztulás képét mutat('> 

 mycelium kellő közepén perülieciumok (VI. tábla, 7. kéj)). 



A peritheciumok szabad szemmel tojásalakú, sárga, mákszemnyi, egy- 

 máshátán álló testecskéknek látszottak, melyek csoportosan törnek a rhizoma 

 felszínére. Eg;^' ilyen j^erithecium (VI. tábla, S. kép) nagyobbik, alsó felével 

 gömböt alkot, felül tom])a kúpba meg}'^en át. Magassága 300 — 400 [l, tehát 

 nincsen V2 mm., széle ennél kevesebb. Színe sárgás-barnás, felül világo- 

 sa])b, alján feketébb. Fala sima, apró — vagy 6 {t-nyi - sejtekből áll, rajta 

 itt-ott egynéhány fekete szőrszál van. Az asciis (VII. tábla, 7. kép) alakja 

 bunkós, benne rendesen S spina van, melyek úgy helyezkednek el, hogy az 

 ascus felső kiszélesedő részében 4 6 fekszik két sorban, a nyelében pedig 

 4 — Í2 egy ferde sorban. Az ascosjJÓra 2 sejtü, fiatal korban elliptikus, éret- 

 ten orsódadalakú, 8 — 13 jj. hosszú, 3 p, széles, mindkét végén hegyes, a 

 válaszfal irányában megszűkülve. Sejtfala vékony és sima, tartalma hyalin. 



Ez a gomba Hypomyres ; fajra nézve eleddig ismeretlen. Az összes 

 eddig leirt Hypomyces-íii}ok ascusai henger dedek, párliuzamos falúak (a 

 H. paeonms kivételével, melynek peritheciuma azonlmn nem sárga színű 

 s egyébiránt az itt leirt fajtól merően különbözik ; lásd Saccardo, Sylloge 

 Fungorum, II., IX. és XI. kötet és Hedwigia, XXXV. kötet). Az új faj leg- 

 helyesebb neve Hypomyces Psiloti lesz. 



A Hypomyces-ï-àjok sajátsága, hogy a peritheciumot létrehozó myce- 

 liumon sugarasan terjeszkedő, verticilliumszabású conidiumtartók vannak 

 (lásd TiiLASNE említett müvét s rajta kívül különösen Plowrkiht «A mono- 

 graph of the British Hypomyces«, Grevillea X. és XI. 1.S81 1(SS2). Ke- 

 vésbbé ismeretes az, hogy a mycelium chlamydosx)órákat és fusiconidiuino- 

 kat is fejleszt bizonyos kíh'ülmények között, a hogy ez a jelen esetben, a 

 H. Psiloti peritheciumainak nagyobb számánál volt (VI. tábla, 7. ké])). 

 A legtöbb perithecium igen nedves helyen, víz közelében jelentkezett : 

 itt nem is kéjjződhetett microconidium, hanem igenis a másik két említett 

 alak. Mind a microconidiumok, mind a fusiconidiumok, melyek a perithe- 

 ciumok myceljén fejlődtek, nem különböztek lényegesen azoktól, mel.yeket 

 a Vanüla mykorhizomájából tenyésztettem. De achlamydospórák(VI. tábla, 

 í). kép) mások voltak. A peritheciumok körül sugarasan elhelyezett hy])ha- 

 ágakon keletkeztek egyesével, egy-egy ág csúcsán, tehát conidiumoknak 

 felelnének meg. De az egy chlamydospórát létrehozott hyphaág elhalt, a 

 chlamydospóra maga pedig igen erős, barna színű és sima falú, tartalma 



Teiméêsetrajsi Fihetek. XXII. köt. '' 



