<)8 



BERN ATS K Y 



durván szemcsés : tojásalakú, J <S ±0 ^ hosszú s 1 2 1 3 [x széles. Tehát coni- 

 Miumszerű chlamydospórának nevezhető. 



A peritheciumokat produkáló . gombáról ennélfogva három mellék- 

 alakot ismerve, rajta voltam ugyanezeket a mykorhizoma belsejében is fel- 

 lelni. A rhizomarészlet bonczolgatása alkalmával kitűnt, hogy a gomolyok 

 részben sclerotiumosan elváltoztak, részben ugyanoly jellemző chlamydo- 

 spórákat hoztak létre, a milyenek a peritheciumok körül fejlődtek. 



Sclerotium- és ehlamydospóra-kéj)ződés természetesen csak ott követ- 

 kezett be, a hol annyira-mennyire életrevaló gomolyok voltak a Psüotum- 

 -szál elhalásakor. A hol sérült helyhez levegő meg friss víz is juthatott, ott 

 új életre ébredt a gomba. A fiatal hyphákon eleinte fusiconidiumok, 

 később, mire a víz lassan elpárolgott, microconidiumok keletkeztek. 

 A fusi- meg microconidiumok segítségével a gomba most már szabadon, 

 vízben, illetőleg levegőn terjeszkedett s idővel a Psilotum-szàl akármelyik 

 i:)ontján támadt fehér mycelium, mely nagy mennyiségű microconidiú- 

 niokat fejlesztett. 



Ott, hol a gomba peritheciumokkal, vagy egyáltalán életrevaló sza- 

 l^orodási szervekkel fruktilikál, sporangoïdok nem találhatók, az egyik a 

 másikat kizárja. 



Más Psilolum-d'aVAhoksLi, valamint a Vanilla gyökereit, még tovább is 

 megfigyeltem. Töbl) hét lefolyása után (szeptember hó elején, ugyancsak 

 meleg időben) új, más peritheciumok mutatkoztak. Mind a két növény 

 ínykorhizáin egy időben jelentkeztek, még pedig nem chlamydosjjórás, ha- 

 nem tiszta hófehér microconidiumos mycelium kellő közepén ép olyanok, 

 a minőket AVahrijch a Nectria Vandae ])eritheciumaként irt le. Ámde ez 

 a gomba nem iVecína-faj, hanem, a mint az az alábbiakból kitűnik, Hypomy- 

 ces s ennél fogva ez a gomba, mely minden tekintetben egyformán viselkedett 

 Wahrljch és a magam kultúráiban, Hypomyces Vandae névvel jelölendő. 



A csoportosan, imitt-amott magában is fejlődő perithecium (YI. tábla 

 10. és 11. kép) nem tojás-, hanem inkább körtealakú ; alsó része gömbölyű, 

 de felső része harangalakú. Legnagyobb mérete sincsen 400 {/., olyan nagy 

 átlag, mint a //. H'«7oíi. Alsó része majdnem vérvörös, csak némileg barnába 

 hajló, felső része (ostioluma) nagyon világosan sárga, a két rész egymásba 

 való átmeneténél narancsszínű. Falának sejtjei jó nagyok, némelyik akár 

 15 (l-nyi átmérőben. A legkülső sejtek lehámlanak, azaz a fal pikkelyes; e 

 «ejtek azért jól megfigyelhetők. Tartalmuk persze nincsen, a sejtfal jó vas- 

 tag s kerületben vörös-barnának látszik. Az asm^ alakja Jiencicrded, a 

 spórák egy sorban feküsznek benne (VIL tábla, S. kéj)). A spóra szélesen 

 elliptikus, kifejlődött állapotban is, vagy L2 (i hosszú, 5- 7 fi széles, köze- 

 pén válaszfal van, e helyen bekeskeuyedett, sőt nem ritkán szét is válik a 

 liét sejt. A sejtfal sima, színtelen, a tartalom hyalin (lásd Wahrijch rajzát. 



