A BEKAFE.TÜ GYÍK EGY OEMENYORSZAGI FAJVALTOZATA. 



36;^. 



Színruha. 



Szemei feketék. A hím felső testfelülete sárgás-szürke, a nőstényé 

 inkább hamvasszürke. A fej felső felülete világosabb és két (a hímen erő- 

 teljesebb) a szemfölötti tájékon hullámosan keresztülvonuló sárgabarna, 

 feketével pontozott harántpánttal átszelt. A rövid tarkótarajon egy fekete, 

 csakhogy sárgabarnával és élénk téglavörössel kevert hosszanti sáv lép fel, 

 melyet homorulatával előfelé nyitott s a tarkótarajt szárai közé záró világos 

 karminvörös, egészben véve patkóformáju rajz követ s ezt a hímen elül és 

 hátul fekete, oldalt pedig mindkét nemben világos kobaltkék szegély kiséri.'* 



Ez a rajz a hímen erőteljesebben kifejezett és teljesen összefüggő, a 

 nőstényen a közepén megszakított. A tarkóidom mögött atörzsközépvona- 



^ E. A. Boulanger «Catal. Lizards» II. kiad. London, 1885. I. p. 372 szerint. 



^ Az orr csúcsától a torokránczig. 



^ A torokráncztól az alfelnyilásig. 



* BouLANGERnak — úgy látszik — soha sem voltak eleven vagy legalább friss 

 példányai, mert e pompás rajzot nem említi meg. De Filippi hasonló i-ajzról szól 

 az ő Pfi. pcrnícHs (= Jiclioscopits Páll.) nevű faja kapcsán (Note di un viaggio in 

 Persia. Milano, 1865. p. 3-54), noha az ő leírása («Ai lati del collo trovanti due 

 grandi macchie di color indaco cinerognolo, e contornato di un sottile lembo ruggine 

 che l'azione deli' alcool fa sparire prontamente») valószínűleg csak hosszabb ideig 

 borszeszben feküdt nőstény példányokra vonatkozik, melyek a nyakidomnak csak a 

 kék, olykor talán rozsdavörössel szegélyezett karimáját őrizték meg, míg a karmin- 

 vörös középső sávjuk már elenyészett. Nagyon találóan a Pli. pcrt^icns de Fil. friss 

 példányai alapján írja le a szóban forgó rajzot D. O. Boettger (Eadde «Fauna und 

 Flora d. tí.-W. Caspigebietes». Leipzig, 1886. p. 64). 



