380 



Ttí MADARÁSZ 



használt szavak, a nélkül, hogy azok általánosan és mindig ugyanarra a 

 fajra alkalmaztatnának. Kj^gy ismert nevek Czinyágyi-támolék előtt a ra- 

 gadozó madarakra a (hinitiűi, száf/ákholilá vagy szaklutlikd, kigt/erlx', 

 l.iiná'jc és tinnujtí nevek, s épúgy össze-vissza zavarják azokat. Leggyak- 

 rabl)an hallottam a l.i(/i/i'rh<' szót a közönséges lídlidsliir fiiiTcncrd fajra. 

 A (láiiiiid} malaczot és kis kutyát is rabol, az hát valami sas lehet. E této- 

 vázásra elég jellemző épen a Hicrdcidca iioiuaujtínitutc, melynél mikor se 

 a ki(/ycrl)f\ se a (lámudi névbe nem akartam l)elenyngodni, az én támol- 

 jaim úgy segítettek magukon, hogy rámondták, hogy (huim(li-úi(i<fáná, 

 mintha mondani akarták volna : legyen hát lü-si .sv/.s / (Kölyök sas, a sas 

 gyermeke.) 



Természetesen még kevésbbé van határozott nevük az apró madarak- 

 nak. Ezek közül sok kapja a nevét arról a növényről, a melynek magvával 

 él vagy a melyiken leggyakrabban látják, hozzátéve a net (madár) szót. Ig}^ 

 a fű (ni/if/ü) magvával élő Mmiid (puiiKlis = miiljiu'ei, a kokuszdiófa 

 ((Í!/I/U}'h) levelein bogarászó Cnnn/ris ((sjxisiac = (U/i/urmieí. Szintén ilyen 

 képzésű nevek i^zi)'iii('ï, hdráűiici, rx/nmin, oinurdin'ï. Ezekhez sorozom az 

 údiinniHii nevet, melynél az údí szó (egyik legelterjedtebb banána fajta 

 neve) talán a banána levelén röpkedő apró madarat akarja jelezni. 



Sajátságos, hogy milyen kevés nevük van támoléknak a galambok 

 megnevezésére. A nagyobb galambok neve általában hniid, a kisebbeké 

 niúlü. Mikor már épen nagyon zaklattam őket külön nevekért, sorba elébök 

 állítva a különféle színű apró galambot, jelezvén, hogy nem lehet az mind 

 csak vDiúlü», külön nevet csakis körülírással tudtak rá mondani : inúlü 

 iiidd(írd fiöivndhd (vörösfejü). Egyéb galambneveket csupán az idősebb és 

 tanultabb benszülöttek némelyike tud megkülönböztetni. 



Nem mindig ismerik a benszülöttek a madár j)árját, ha annak más a 

 színe. A Bogagyibeliek nem ismerték az élénk vörös Cicijiinifus ri'ijiiix 

 egyszínű barna tojóját, ellenben a Cziny agyiak igen. Viszont épígy téved- 

 nek a Czinyágyiak a (Hinn/rix (isjxtsiiíe tojójával, a mit meg a Bogagyiak 

 ismernek. Egyébiránt ez könnyen megmagyarázható, mert a Czinyágyi kör- 

 nyékén levő őserdőben a (jinn/ris ritka, a Bogagyi körül levő számos űltet- 

 vén3^től letarolt, csak, a használhatatlan helyeken foltokban megmaradt 

 erdőkben pedig a kis paradicsom-madár gyakori. 



Csak azt jegyzem még meg, hogy sok madár nevét a kikészített bőrről 

 nem tudták megmondani ; ellenben elevenen látva, hangját hallva, nagyon 

 könnyen. Ezen az()nl)an nem csodálkozom. Magam voltam tanúja nem egy 

 ízben, hogy a tai)asztalt vadász sem ismerte fel a madárgyűjteményben a 

 közönséges seregélyt, mint a hogy magyarországi vadméhgyüjteményemben 

 a méhtenyésztéssel foglalkozók fele alig lelte meg a közönséges méhet.« 



Végre egy kis helyreigazítást küldött Bmó, a mi így szól: «]3onguba 



