ARAX30NIT DOGNÁCSKÁRÓL. 4-55 



nagyon hegyes pyramisok túlnyomó részben az ugyanolyan meredekségü 

 domával vannak combinálva. A legtöbb kristály typnsát ugyancsak a mere- 

 dek brachydomák és a fősor pyramisai adják meg. A domák nagyszámnak és 

 kevéssé állandóak, a mennyiben csaknem minden kristályon mások fej- 

 lettek ki; többé-kevésbbé rostosak, a különböző meredekségüek egymással, 

 Tagy a liosszlajipal [olO] oscilláló combinátióban vannak. A kifejlődés ren- 

 desen olyan, hogy egy uralkodó domalap más kevésbbé meredek domákkal 

 látszólag egy lapot képez ; az egész lap mintegy többszörösen meg van 

 törve, de a felette tompa combinatiói élek a vízszintes irányú rostozástól 

 nem igen tűnnek szembe, csak a goniometeren láthatni jól, hogy a lap más 

 és más része tükrözik és több éles kéj^et refiectál, a melyek közt gyöngék, 

 elmosódottak is vannak. A különböző domalapok úgyszólván egymásba át- 

 mennek, nem ritkán ugyanazon domalap másoktól megszakítva többször 

 ismétlődik egymás fölött (8. és 1 2. rajz). Az egészen finom rostozástól 

 eltekintve a nagyobb, mélyebb barázdák oldalait jól tükröző sima lapok 

 képezik, a melyeket többnyire rationalis jelekre vezethetni vissza. Töké- 

 letesen sima, lapjaik a meredek doniaknak alig vannak, míg [öli] és [012} 

 mindig tükörsimák és kitűnő fényűek. A meredek l)rachydomák csaknem 

 általában egyoldalúan, t. i. a b tengely egyik végén fejlettek ki, az ellenkező 

 végén más metszésű domák vannak (1., 3., 4., 4(/., 5., (S., [)., 10., 11., 12. és 

 14. rajz), a mi a kristályoknak némileg egyhajlású, vagy a h tengely szerint 

 hemimorph külsőt ad ; hasonlót figyelt meg Stöber"*^ is a framonti aragonit- 

 kristályokon. Nem ritkán kevésbbé meredek domák felett ismét jóval mere- 

 dekebbek figyelhetők meg (3., 12. és 20. rajz), vagy a tompábbak keskeny, 

 fényes laj)jai mintegy a meredek lapokon vízszintesen húzódó barázdák 

 oldalait képezik (4. és 8. rajz), sőt olykor éppen a meredekségük fordított 

 sorrendjében következnek egymásra (4«. rajz), a mitől a lapnak látszólag 

 teljesen zavart felülete ered. Mivel az [010 : 001 = 100] övben a meredek 

 alakok hajlását pereznyi pontossággal alig mérhetni, ezért a nagyon mere- 

 dek domák meghatározása mindig egy bizonyos fokig bizonytalan. Az egyes 

 alakokat mind otyan mérésekből vezettem le, a hol a tükörképre állíthattam 

 be; egészen bizonytalan méréseket nem vettem tekintetbe. Uj alakoknak 

 csak azokat fogadtam el, a melyek hajlását jól mérhettem, a mérés és szá- 

 mítás közt levő eltérések az észlelési hiba határokon belül maradtak, vagy 

 többször megfigyeltem. Néhány domalap rostozása elég jól refiectál, úgy 

 hogy elég egyszerű jeleket állapíthattam meg; ezeket az alakokat csak 

 akkor soroltam a biztosan megállapítottakhoz, ha még mint jól kifejlett, 

 önálló lapok is meg voltak. Végül vannak lapok, a melyek levezetett jelei 

 nem a legegyszerűbbek ugyan, de valamely egyszerű jelű alakhoz közel 



* V. ö. az i. h. 110. ]. 



