16 G. ADLERZ, TOMOGNATHUS SUBLAEVIS. 
få lifstecken. De små larverna, som eljest vanligen plägade 
fastklibbas vid glastaket, hade hastigt nedburits, då tempe- 
raturen närmade sig fryspunkten, och myrorna sutto derefter 
i en tät klunga, täckande dem med sina kroppar. Påfallande 
var, att Tomognathus vid de upprepade försöken förr föll i 
kölddvala än Leptothorax och vid intagning i varmrum senare 
vaknade derur.! Under några dygn, då temperaturen van- 
ligen höll sig omkring — 12” C. samt en natt sjönk ända till 
-— 18" C., hade de myrorna innehållande glaslådorna placerats 
i ett uthus, täckta af ett tunnt sågspånslager. Så småningom 
förflyttades de derefter till allt mindre kalla rum och sist 
till vanlig rumsvärme. Efter denna stränga köld lefde alla 
myror och deras larver åter upp, med undantag af några få 
Leptothorax-arbetare, för hvilka dvalan visade sig vara en 
dödssömn. Ödesdiger hade också kölden varit för den lille 
Cyphodeirus albinos, som förut talrikt lupit omkring i my- 
rornas kamrar? Äfven en liten Lasius flavus-3, som med- 
följt den mellan glasskifvorna inlagda jorden, hade nu skattat 
åt förgängelsen. 
Hoppet att genom en sådan förflyttning från köld till 
värme åstadkomma en varaktig liffiighet hos myrorna visade 
sig efter upprepade försök slå fullständigt fel. Den artifi- 
ciella vårvärmen framkallade blott en kortare tids lifligare 
verksamhet, men snart försjönko myrorna åter i sin vanliga 
vinterapatl. Värmda glasskifvor, lagda ofvanpå deras glas- 
tak, åstadkommo likaledes blott ett tillfälligt uppvaknande 
ur slöheten. Det var uppenbart, att en temperatur af +16— 
+18” C. ej var tillräcklig för dessa myrors normala lifaktighet. 
Af en tillfällighet kom jag att med handen gnida på 
glastaket i ett af boen och såg då, huru de derunder befint- 
liga, lösare liggande barr- och träfragmenten lifligt hoppade 
upp och ned mellan de genom friktionen elektriserade glas- 
skifvorna. Tanken att pröfva gnidningselektricitetens inver- 
kan på myrorna uppstod genast. Den var synnerligen på- 
fallande. Då glaset gneds med handen öfver det ställe, der 
! En 8 af Leptothorax tuberum, som fanns i ett af boen, plägade till- 
kvickna först af alla, omkr. 15 minuter förr än L. acervorum. De vanligen 
under mindre stenar grundt belägna tuberum-boen äro också mera utsatta 
för vinterkölden, hvarför man också kan vänta en större härdighet hos 
denna art. 
” Som vanligt tycktes myrorna alls ej observera dessa sina gäster, som 
också skickligt undveko att komma i närmare beröring med sina värdar, 
men samvetsgrannt följde dem vid hvarje flyttning af boets centrala delar. 
