28 G. ADLERZ, TOMOGNATHUS SUBLAEVIS. 
handlat frågan om mellanformer mellan honor och arbetare, 
nämner någonting härom. Beviset för det berättigade i att 
räkna dessa individer för verkliga honor har således ännu ej 
blifvit framstäldt. Jag återkommer till ämnet på annat ställe 
i detta arbete. 
Ett med förhållandet hos Tomognathus jämförligt fall 
torde man deremot komma att finna hos den i Sydspanien 
och Nordafrika förekommande Poneriden Anochetus Gliliani. 
EmzErRY anför! ett meddelande af E. SAUNDERS, enligt hvilket 
i Anochetus-bon i Gibraltar och Tanger vid flere tillfällen 
påträffats större, vinglösa, arbetareliknande, men med oceller 
utrustade individer. Några honor med den för bevingade 
myrhonor utmärkande thoraxbyggnaden anträffades deremot 
ej och hafva föröfrigt aldrig anträffats hos denna art. Sanno- : 
likt skulle en undersökning af deras vagina lägga i dagen, att 
dessa med oceller utrustade individer också äro försedda med 
receptaculum seminmis.? Vid underrättelsen om upptäckten af 
Tomognathus-honan framstälde EmERY sjelf i ett bref denna 
förmodan. I nyss citerade arbete uttalar EMERY föröfrigt 
såsom sin bestämda åsigt, att det vid närmare kännedom om 
en del hittills ofullständigt kända myror skall visa sig, att 
åtskilliga arter endast hafva vinglösa honor. Fallet med 
Tomognathus är den första bekräftelsen härpå. 
Detta fall utgör också en ny illustration till den bio- 
logiska egendomlighet, på hvilken Forer fäster uppmärksam- 
heten, nämligen att ännu intet fall bland myrorna är bekant, 
då både hanar och honor af samma art äro vinglösa. Så äro 
ju honorna af Anergates, Formicoxenus, Cardiocondyla Stam- 
buloffit samt Ponera punctatissima vingade, medan deras hanar 
äro vinglösa (P. punctatissima har äfven vingade hanar af 
vanlig typ). A andra sidan äro hanarne af Dorylus, Eciton, 
Tomognathus (och kanske flere andra arter) vingade, medan 
deras honor, såvidt man ännu känner dem, äro vinglösa. 
Möjligt är ju, att framdeles fere fall af dimorfism hos ett- 
1 Zur Biologie der Ameisen (Biol. Centralbl. Bd XI. 1891; sid. 174). 
>” Möjligen skall förhållandet visa sig vara liknande hos det i Indien 
och Afrika förekommande slägtet Aenictus, som har vingade hanar, hvilkas 
samhörighet med de under slägtnamnet Typhlatta beskrifna arbetarne nyligen 
blifvit ådagalagd, medan man deremot aldrig anträffat några motsvarande 
honor. Då emellertid de hittills funna arbetarne äro mycket små i jäm- 
förelse med hanen, kan honan svårligen sökas bland dem. Jfr FOorREL: Åenictus- 
Typhlatta découverte de N. WRoUGHTON (Comptes-rendus de la Soc. Ent. de 
Belgique 1890). 
