38 G. ADLERZ, TOMOGNATHUS SUBLAEVIS. 
stycken af det skinn, som afklädts deras tidigare utvecklade 
syskon. Man skulle knappast kunnat föreställa sig denna 
chitinhud såsom någon njutbar föda. En gång sågs till och 
med en arbetare erbjuda en larv ett äggskal, som nyss blifvit 
öfvergifvet af sin invånare. Detta ratades dock af larven. Ägg 
förtärdes visserligen ofta af arbetarne, men gåfvos ej direkt åt 
larverna. Deremot såg jag vid ett par tillfällen Tomognathus- 
arbetare, som grepo små, nyss utkläckta larver och bjödo dem 
till föda åt de äldre larverna, på vanligt sätt hållande dem 
framför dessas mun. Äfven med flugor höllo mina T-L-sam- 
hällen tillgodo. I synnerhet var det thoracalmuskulaturen, 
som tillvaratogs och användes till larvföda. Vid muskel- 
knippenas bortslitande medföljde ofta större och mindre 
stycken af det thoracala chitinskelettet, hvilka alls ej tycktes' 
vålla larverna något hinder, utan likaledes förtärdes. Den 
mest uppskattade födan tycktes vara puppor af deras egen 
art. Deremot kunde de ej förmås att förtära vare sig larver 
eller puppor af Formica eller Lasius. Emellertid måste de 
larver eller puppor af Leptothorax, som inlades till föda, förut 
dödas, eljes hände det, att de adopterades bland samhällets 
egna larver. Detta inträffade t. ex. med en tuberum-larv, som 
under en längre tid uppföddes 1 ett Z-L-samhälle, derefter 
förpuppades och slutligen utvecklades till en liten tuberum- 
arbetare, hvilken förhöll sig på samma sätt, som om han 
vistats i sitt eget samhälle, matade och putsade larverna och 
utan fruktan meddelade sig med sina stora kamrater, bland 
hwilka han tycktes väcka ett visst uppseende genom sitt af- 
vikande utseende! 
Angående larvperiodens längd kan ingenting med be- 
stämdhet sägas, enär samtidigt larver i alla storleksgrader 
funnos, hvarjämte deras ständiga omflyttning gjorde det nästan 
omöjligt att med säkerhet följa utvecklingen hos några en- 
skilda. Så mycket är åtminstone visst, att ingen larv vare 
sig af Tomognathus eller Leptothorax acervorum förpuppades 
! Det behöfver knappt framhållas, att detta fall talar till förmån för 
DARWINS förmodan om uppkomsten af instinkten att göra slafvar. I samma 
riktning kan tydas ett fall, då jag funnit rätt talrika arbetare at Lasius 
flavus i ett samhälle af Lasius niger. Den senare arten, som är den strid- 
barare, ses ofta använda arbetare af den förra arten såsom föda åt sina 
larver. På samma sätt användas troligen — fastän det ej är direkt iakt- 
taget — flavus-larver och puppor. Ett tillfälligt uppskof med dessas dödande 
är väl den antagliga förklaringen på, att flavus-arbetare träffades såsom sam- 
hällsmedlemmar i ett niger-bo. 
