BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 21. AFD. IV. N:0 4. 47 
9) om bristfällig eller öfverflödande näring under postem- 
bryonaltiden kan ti väsentlig mån förändra kroppsdelars 
typiska form och proportioner; detta förefaller i betrak- 
tande af de ofantliga olikheterna mellan könen och ar- 
betarekasterna hos vissa myror ytterst osannolikt och 
torde för förfäktarne af arbetarekaraktärernas somato- 
gena ursprung vara omöjligt att leda i bevis; 
10) om mellanformerna mellan honor och arbetare produceras 
endast af wvissa honor och deras egenskaper således äro 
blastogena, eller om de framkallas af näringsförhållanden 
och således äro somatogena; 
11) om ovarialamlagen utvecklas före eller efter anlagen till 
vingar och thoracalmuskulatur. 
AT det ofvanstående torde det framgå, huru svårt, för 
att icke säga omöjligt, det med vår nuvarande kunskap om 
hithörande förhållanden måste vara att bilda sig en grundad 
mening om uppkomsten af arbetarne hos de sociala steklarne. 
Liknande svårigheter möta vid försöken att förklara mellan- 
formerna mellan honor och arbetare, om man ej, såsom jag 
redan försökt,! tolkar dem såsom atavistiska former, hvilka 
hämmats i utvecklingen och derför ej nått det för arbetarne 
myrorna såsom bevis för lifsformernas omgestallning utan förärfning af 
funktionella variationer. Då W. (Die Allmacht der Naturziichtung, sid. 44) 
anser, att de få af arbetare frambragta hanarne, om de också i latent skick 
ärft några af arbetarnes fördelaktiga afyikelser, dock aldrig skulle kunna 
göra dessa till för hela samhället utmärkande egenskaper, så förefaller detta 
att vara en motsägelse mot just de principer, som W. så varmt förfäktar. 
De fördelaktiga variationerna måste ju alltid ha uppstått hos en minoritet, 
hvars bättre afkomma dock blifvit föremål för urval och sålunda slutligen 
kommit i majoriteten. Tydligare bevis för W:s åsigt förefalla termiterna att 
vara, enär deras arbetare stanna på larvstadiet och i detta outvecklade till- 
stånd ej kunna fortplanta sig. Här måste således föremålet för urval ha varit 
den hona, som lade sådana ägg, att de ur dem framgångna individerna ej 
nådde typisk utveckling. Man vet nu emellertid genom GRASsI, att äfven 
äldre dylika larvarbetare genom lämplig föda kunna göras fortplantnings- 
dugliga. En annan sak, som jag redan förut framhållit (Svenska myror. sid. 
124) och som i detta sammanhang väl förtjenar att begrundas, är, att hos 
tvänne långt från hvarandra stående myrslägten, Polyergus och Strongylo- 
gnathus, hanarne hafva samma egendomliga mandibelform, som dessa röfvar- 
myrors arbetare först måste ha förvärfvat till fruktansvärda mordvapen på 
sina röfvartåg. Då hanarne aldrig använda sina manrdibler vare sig till an- 
grepp eller försvar, hvarför ha då också de fått den från alla närstående 
arters så afvikande formen? Uppkomsten och befästandet af denna karaktär 
hos arbetarne låter sig lätt förklaras på det sätt, att de honor, som producerat 
arbetare af ifrågavarande mandibelform, blifvit jämte hela sitt samhälle före- 
mål för urval. Men huru kan det naturliga urvalet ha medverkat att bibe- 
hålla äfven för hanarne såsom artkaraktär en för dem betydelselös förändring 
i ett betydelselöst organ? 
! Svenska myror, sid. 75. 
