BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 21. AFD. IV. N:04. DT 
Dit anländ, begaf han sig ned med sitt byte och dröjde der 
omkr. 1 minut, hvarefter han åter kom upp och fortsatte 
sina undersökningar, att börja med i boets närhet. 
På eftermiddagen samma dag besöktes platsen ånyo, hvar- 
vid, såsom förut, åtskilliga L-arbetare sågos röra sig på 
stubben och äfven, spanande med antennerna, se in 1 boets 
öppning. Endast få sågos nu bära några larver. Vid de 
kortvariga besök, som en och annan riskerade i boets inre, 
medförde ingen någon larv eller puppa. 
För att förvissa mig om storleken af den af Tomognathus 
gjorda eröfringen öppnade jag nu boet. Der fanns en Tomo- 
gnathus jämte 4 större larver och en mindre. Ingen puppa 
hade således här blifvit eröfrarnes byte. En lemlästad, men 
ännu lefvande L-arbetare, som dessutom fanns 1 boet, hade 
tydligen fallit offer för sin rättmätiga ifver att frånrycka 
röfvarne en del af deras rof. De öfriga T-arbetarne voro an- 
tagligen ännu ute på ströftåg för att uppbringa larver, ty 
de syntes ej till i boets närhet. 
Af öfriga försök, som jag gjort för att utröna uppkomsten 
af T-L-samhällena, vill jag blott anföra ett, som på samma 
gång visar, att hos Tomognathus och Leptothorax minnet af 
forna samhällsmedlemmar tycks vara svagare än hos andra 
myror. 
Ett i midten af juli infångadt 7T-L-samhälle (n:o 24 i 
förteckningen) delades strax efter infångandet i 3 delar, A, 
B och C, som skildes från hvarandra. A innehöll 40 Tomo- 
gnatlhus-individer jämte ett antal Leptothorax-arbetare, men 
inga ägg, larver eller puppor; £ innehöll endast 35 Tomo- 
gnathus-individer, likaledes utan ägg, larver eller puppor; 
C slutligen utgjorde återstoden af det ursprungliga sam- 
hället, sedan alla Tomognathus-individer blifvit aflägsnade, 
och innehöll således Leptothorax-arbetare jämte ägg, larver 
och puppor. 
Efter 2 månaders afspärrning insläpptes en Tomognathus 
ur B till ÅA, som ju utgjordes af hans egna syskon och förra 
tröstande om att komma fram med sina bördor på denna väg, gjorde långa 
omvägar, mödosamt sökande sig fram på vägar, som förut ej beträdts. Men 
alltid var ett påfallande medvetande om målets läge tydligt, ty utan tvekan 
begagnade de ständigt hvarje beskaffenhet hos terrängen, som tillät dem att 
närma sig detta. Liksom ofvanstående fall med Tomognathus tyder detta 
ovedersägligen på ett riktningssinne hos myrorna, ty här letade de sig ej 
fram i hvarandras spår, utan beträdde nya vägar. 
