BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND. 21. AFD. IV. N:05. 7 
hålla den från de lägre ryggradsdjuren nedärfda grundtypen, 
nämligen enkel, utbredd eller konisk spets på en enkel rot. 
Förändringarna omfatta således hufvudsakligen kindtänderna, 
icke blott i mjölkbettet, utan äfven i det permanenta. Den 
närmaste utvecklingen af spetstanden bestod deri, att tvänne 
nya spetsar, den ene fram- och den andre bakom hufvud- 
spetsen tillkommo på hvarje tand, nämligen på de punkter, 
hvarest den framför och baktill sittande tanden på motsatta 
käken berör den förra.! 
Denna öfvergångs- eller »smalform> af trespetsade kind- 
tänder förefinnes hos största delen kända utdöda däggdjur, 
men återfinnes äfven hos yngre däggdjursformers prämolarer, 
medan såväl dessa som molarerna hos de flesta nu lefvande 
mammalia förete ytterligare utveckling, bestående i nya 
tillkomna spetsar, och större kronbredd, allt under reducerad 
tandnumerär. 
Derigenom att underkäken är något smalare än öfver- 
käken, gnida den förres tänder vid käksammanslutningen, 
resp. tuggningen, längs insidan af den senares tandrader. 
»Hvar och en af de bakre kindtänderna i underkäken får på 
sin yttersida, och hvarje af de bakre i öfverkäken på sin 
innersida två framspringande utväxter, spetsar, der, hvarest 
den gnides af den bakersta spetsen eller delen af den framför 
sittande och den främste spetsen af den bakvid sittande tre- 
spetsade tanden i den motsatta käken. Hvar och en af de 
bakre kindtänderna har alltså 5 spetsar; i underkäken 3 inre, 
mera ursprungliga och 2 yttre, senare tillkomna. I öfver- 
käken omvändt: 3 yttre ursprungliga och 2 inre nya.” 
Men utvecklingen är härmed icke fulländad. Den har 
än ytterligare fortskridit genom förändrade yttre förhållan- 
den, individuel anpassningsförmåga, nedärfning m. fl. andra 
orsaker. Kronbredden ökas till »bredform>; en förstärknings- 
häl med egen rot uppträder på de inre kindtänderna; spet- 
sarna kunna förändras på flerfaldigt sätt, blifva högre eller 
1 Jemf. H. WincE: Om Pattedyrenes Tandskifte, iser med Hensyn til 
KARE Form (i Vidensk. Meddel. fra den Naturh. Foren. i Kjöbenhavn 
382). 
WINGE yttrar pag. 30: »At Tender phylogenetiskt faa Tilvext paa de 
Steder, hvor de serlig paavirkes, er iöjnefaldende nok. Hvorledes Wexten 
nermere gaar for sig vides ikke. Rimeligvis bliver Tandbenet indenfor de 
 paavirkede Sted rigeligere neret fra Aarerne i Tandens Indre, vexer og 
presser paa den omgivende Emaille, der er böjelig i ringe Grad.» — — — — 
? Enl. WINGE 1. c. 
