10 HEMBERG, ELGENS DENTITIONER. 
för det permanenta bettet 
] é TTT 0 I TI III 
TT 2 TT TTT 
eller i båda käkarna 32 tänder. 
I ersättning för bristande öfre framtänder förefinnes hos 
alla cerviner en hård broskartad, längs käkbågen fortlöpande 
valk, hvarjemte elgen särskildt erhållit sin karakteristiska, 
till griporgan utdragna öfverläpp. Under fötaltillståndet 
äro dock rudiment till öfverframtänder iakttagna hos en del 
cerviner, ehuru de aldrig komma till utveckling.! 
Den hos kronhjorten befintliga öfre hörntanden saknas 
hos elgen. 
x + 
A. Fram- och hörntänderna. 
Samtliga cerviners tänder förete en gemensam grundtyp, 
såväl i det deciduala som permanenta bettet. Likväl visar 
hvarje särskild hjortarts tandbyggnad vissa speciella karak- 
tärer, afvikelser och egenheter. Typen för hvarje tand eller 
tandsystem är generel, afvikelserna speciella. 
Redan vid tiden för elgkalfvens födelse eller ock kort 
derefter, frambryta framtänderna, hvarvid »tångtänderna> 
(di!) först utskjuta, samt derefter det mediala paret (di?) 
och senare de laterala (di?). 
Hörntänderna (de) utvecklas sist och blifva fullkomligt 
utvuxna först framåt högsommaren, då djurets födelse in- 
träffat, som vanligen fallet är inom mellersta Sverige, om- 
kring medlet af Juni. Dessa mjölkframtänder, jemte hörn- 
tänderna bilda, sedan de fullkomligt utvuxit, en på midten 
plattad båglinie i underkäkens framkant. (Jemför pl. I figg. 
1 och 2). Deras rötter äro enkla, åt sidorna något till- 
tryckta, försedda med tydlig hals och stå endast helt grundt 
fästade 1 alveolerna, hvarigenom de kännas rörliga äfven vid 
svag beröring. Tänderna äro alla tydligt mejselformade, 
! PIANA: Osservat. — — -— — di rudim. di denti canini e di incisivi 
superior — — — Bologna 1877—1878 och TaAuBER: Naturh. Tidskr. 1876: 
Vantrevne Tandanleg hos Drövtyggerne. 
