14 HEMBERG, ELGENS DENTITIONER. 
ständig emaljtagg eller basalspets, med funktion att stödja 
staplarna. 
Den friskt utvecklade tanden med dess fyra lober är full- 
komligt omgjuten af emalj,! hvarigenom lobernas öfre ränder 
bilda skarpa tuggningskanter; men genom småningom skeende 
usur försvinna dessa och tandbenet blottas. Härvid uppstå 
af tandens ytemalj begränsade transversella halfmånformiga 
konkava fält, hvilka till följd af lobernas koniska form till- 
taga i storlek vid fortsatt usur. Dessa »lobusurer», som under 
vissa år af djurets lif ega värde såsom åldersmätare, erhålla 
i det följande sitt särskilda kapitel. 
De emaljveck, som åtskilja de båda lobparen, sträcka sig 
ända ned mot tandens bas; deras båda väggar, hvaraf den 
inre (beklädande innerloben) är kölad, den yttre (beklädande 
ytterloben) deremot motsvarande urringad, sammansmälta slut- 
ligen i tandens nedre del, få millimeter högre än emaljkro- 
nans basalkant. Vid fortsatt usur af tandytan måste således 
dessa veck ständigt förminskas, i motsats till förhållandet 
hos lobernas usurer, hvilka med åren kontinuerligt ökas i 
omfång. Dessa emaljveck, som äfvenledes måste till följd af 
lobernas form bilda halfmånformiga transversalfigurer, ega 
för åldersbestämningen af denna djurart först något värde, 
sedan lobusurerna fortskridit öfver en viss gräns. 
Tändernas emaljkrona är å såväl yttre som inre sidan 
skarpt begränsad mot tandroten genom en låg emaljansväll- 
ning, som tillika utgör kronans gräns och bas. Nedanför 
denne vidtager tandroten, hvars öfre del likväl på äldre tän- 
der någon gång erhåller en emaljartad nedlöpande glasur. 
Tandrötterna äro 1 regel en för hvarje typiskt utbildad 
lob. De nedtränga djupt i alveolerna samt alltid i lobens 
längdaxelriktning, hvarigenom de inbördes komma i diverge- 
rande ställning. 
Tandrotens inre sida är försedd med en längsgående fåra; 
den blifver derför ej trind utan snarare tresidig. Genom 
sammansmältning med närmast sittande rot, genom deforme- 
ring af vissa lober, äfvensom af flera andra orsaker, förändras 
tändernas rotbildning på flerfaldigt sätt, hvarom närmare i det 
följande. Rotens inre är försedd med en uppåt vidgad kanal, 
som å äldre individer delvis utfylles med en pulpa, och hvil- 
ken kanal är vidast i tandkronans bas, men sedan fortsätter 
1 Substantia vitrea. 
