BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 21. AFD. IV. N:035. 23 
derpå under vårvintern frambryter det mediala framtands- 
paret, hvarjemte molaren II frambryter och fullkomnas. Under 
samma vintermånader nötas de deciduala kindtänderna vid 
förarbetningen af djurets träartade vinterföda, som under 
denna period hufvudsakligen består af videqvistar, tall- och 
enbarr jemte vissa trädarters glansbark. De afnötas till 
tunna, slipade skifvor, och deras rötter resorberas småningom 
af de i alveolerna alltmera sig utvecklande prämolarerna. 
Under nästa period inträder försommaren och den karga 
vinterdieten förändras till en saftig och näringsrik. Lös- 
ningen, som under vintern fäldes 1 torr nötform, faller nu i 
form af mjuka, slemrika sammanhängande klumpar. Djurets 
hull ökas, det inträder i ett tillstånd af kraft, hvilken är 
välbehöflig för fullbordandet af den kraftabsorberande tand- 
vexlingen. Äfven för mötandet af den i September inträ- 
dande brunsten är djurets kraftperiod af högsta vigt. Han- 
djuret särskildt måste under denna tid icke blott afsluta 
tandvexlingen utan äfven uppsätta sitt förstlingshorn. Under 
denna periods början vexlas det laterala framtandsparet; de 
remnade, förslitna och odugliga kindtänderna fällas temligen 
liktidigt, hvarefter de permanenta prämolarerna jemte den 
sista (innersta) molaren (mt!) utskjuta. Dessa tänder, isyn- 
nerhet hörntänder och molarer, bruka dock blifva fullt ut- 
vecklade först 1 medlet af Oktober. Uppsättningen af elgens 
deciduala och permanenta bett tager således en tidrymd af 
endast ett år och fyra månader i anspråk. 
Vid ofvan gifna data måste betonas, att de endast afse 
normalt utvecklade individer. En tidigare, liksom äfven för- 
senad tandvexel kan uppstå hos individer, som lefvat under 
särdeles gynnsamma, resp. ogynnsamma förhållanden, till 
hvilka senare äfven måste hänföras de blessyrer från bond- 
jägarebössor, hvaraf en mängd elgar måste lida under en stor 
del af den efter jagttiden påföljande vintern. Till följd af den 
ringa tillgången på kranier af unga elgar, som fallit offer 
under fridlysningsmånaderna, och i all synnerhet till följd af 
opålitligheten af de å befintliga kranier tecknade eller upp- 
gifna tider för djurets död! försvåras studiet af dentitionens 
facer under dessa månader. 
! För en i skogen under vintern anträffad död elgkalf kan sällan upp- 
gifvas dödsmomentet, hvilket kan hafva inträffat en rymlig tid innån dagen för 
fyndet. Dessutom företer ett genom blessyr eller sjukdom slutligen undergånget 
nngdjur en retarderad tandutveckling. 
