BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 21. AFD. IV. N:05. 31 
A. Framtänderna (jemf. pl. I, fig. 3 och IT). 
De nyss utbildade framtänderna förete en hvit glänsande 
emaljyta, de ega tydlig mejselform med skarpa kanter och 
bilda tillsammantagna en framåtriktad, jemn båglinie. 
Genom fortgående slitning undergå de följande för- 
ändringar: 
Tandens skarpa framkant nötes, hvarigenom den blir 
under den fortgående usuren alltmera bredtrubbig. Härvid 
förkortas kronan och blottas tandbenet, hvilket framträder 
såsom ett brunt, transversalt band. 
Tandens sidokanter afnötas under betningen och synner- 
ligast genom barkskalningen. Samtidigt antaga isynnerhet de 
mellersta tandparen en brun färg, erhålla stundom en eller 
annan kantflik af ren emalj, samt förete å innersidan ofta en 
mängd tydliga sprickor. Under tandkronans förkortning ge- 
nom usur uppifrån tillväxer tandroten nedifrån, uppskjuter den 
förkortade tandkronan och håller sålunda hennes öfverkant i 
ursprunglig nivå. Denna uppskjutning genom rotens tillväxt 
är isynnerhet bemärkbar hos det laterala paret (jemte hörn- 
tänderna), hvarigenom samtliga tänderna å äldre individer 
icke bilda en cirkelbåge utan en nästan rät linie (jemf. pl. I, 
fig. 3). 
Genom tändernas slitning å framytorna (= läppytan) 
under barkskalningsarbetet, samt genom derunder utveckladt 
mekaniskt tryck utifrån och inåt, pressas isynnerhet tång- 
tänderna tillbaka, hvarigenom det främre tandplanet förlorar 
sin sferiska form och antager en utplattad. 
Pl. IT (fig. 3) visar den långt framskridna usuren, resp. 
deformationen, hos en normal 12-spets. Under barkskal- 
ningen afnöttes jemväl tändernas sidokanter, hvarigenom 
mellanrum uppstodo. De afskalade barkfliingorna inträngde 
i dessa, afnötte och vidgade dem, hvarigenom mellantänderna 
antogo formen af fristående pelarspetsar. Fig. 4 å denna pl. 
visar tångtandens förkortade och deformerade krona 1 profil. 
Följande tabell åskådliggör framtändernas storleksförhål- 
landen och slitning, hvilken senare först är bemärkbar på 
sexspetsen. Genom tandslitningen förkortas kronans längd 
och bredd, hvadan siffrorna förete en fallande skala alltifrån 
första till sjette hornstadiet. 
