BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 21. AFD. IV. N:05. 39 
B. Kindtänderna. 
Dessa tänders emaljbeläggning saknar framtändernas 
släta, glänsande yta. HKindtändernas ytemalj synes under 
loupen bestå af en mängd longitudinella slingrande åsar med 
högre och lägre partier, samt mellan åsarna belägna rännor 
och fördjupningar. Härigenom erhåller ytemaljen en påfal- 
lande relieflikhet i miniatur med hornstockens ytstruktur 
ofvan rosenkransen. 
Redan strax efter kindtandens frambrytning fyllas dessa 
rännor och fördjupningar af ett brunrödt färg- (resp. garf- 
syre-) ämne, extraheradt ur den barkföda, som djuret in- 
mundigar. Tanden synes nu under en kortare period prickigt 
eller nätådrigt färgad af detta ämne. Men inom kort er- 
håller den en fullständig beläggning deraf och tanden före- 
ter en mörkbrun glänsande yta. Endast å tändernas mera 
framskjutna partier, äfvensom å tuggytorna saknas denna 
beläggning. Prämolarerna, som ega slätare emaljytor, förete 
ifrågavarande beläggning i vida lägre grad än molarerna. 
Under kindtandslitningens progression äro trenne samtidiga 
företeelser iakttagningsbara, nämligen 
a) de halfmånformiga lobfältens successiva förstoring och 
utbredning; 
b) de mellan dessa belägna likaledes halfmånformiga 
emaljveckens successiva förminskning och 
c) tandkronans småningomskeende förkortning. 
Af dessa trenne slitningsmoment utgör lobusuren den 
obetingadt viktigaste vid bestämmandet af djurets fortskri- 
dande ålder. 
Tandkronans skeende afnötning och förkortning ersättes 
genom den jemnt, synnerligast å innersidan starkt tillväxande 
tandroten, hvilken å sin intill kronbasen gränsande del er- 
håller en glänsande emaljartad beläggning. Frånvaron af 
de transversella emaljvecken tyder på en öfverårig individ 
med långt avancerad usur. Denna kasus står ofta i förening 
med en i förhållande till lefnadsåldern »tillbakasatt» horn- 
krona. 
A den bilagda planschserien har jag framstält venstra 
underkäken, samt endast tagit de trenne molarerna såsom 
3 
