ÜA81ÍÉRÜMY0ETAKRA VONATKOZÓ HELYESBÍTÉSEK. 



KJÖ 



Kíiiiiiainini Öoiíokin teljesen a tőalakot tünteti elénk s így mint' felesleges, 

 törlendő. Sokokin formájának a következő felsorolt jellegei : Kétszer oly 

 kicsiny, mint a tőalak, a myccliumnak maradvánj^át sem mutatja, társasán 

 terem, spóratömege majdnem fekete, nem olyan jellegek, melyek indokol- 

 nák a tőalaktól való elszakítást. 



ScHULZER 1874-ben Horvátországban talált egy nagy, fel nem repedt, 

 /árt példányt, melja-e új nemet alapított s a gombát igen találóan Pachy- 

 ileruiü Strox^nKiijcrinek nevezte el. Ennek a példánynak fele Hazslinszky 

 gyűjteményébe került s innen a Mag}^ Nemz. Múz. herbáriumába jutott. 

 A vizsgálat alapján mondhatom, hogy szintén M. C.or'iüni. A M. clausuni 

 Schulz, ugyanezen példánynak későbbi neve, tehát szintén törlendő. 



E gomba, ha idő előtt ellökik termőhelyéről, nem reped fel, s ha 

 nag}'t)n fiatal volt, fehér mai'ad. A kinyilt gomba csészealakú s karéjai a 

 Geaderekre emlékeztetnek, gyakran csillagosak. Ama pár száz példány 

 között, mel3'et évek során át összeszedtem, a legváltozatosabb szinű, alakú 

 és nagyságú foi-mákat találtam, de ezek microseop alatt lényegileg mind 

 egyenlő szerkezetet mutatnak. Glebája is nagyon változó. Kezdetben fehér, 

 majd sárgás, olivszinű, zöldes, umbrabarna, vén korában purpur árnyalatú. 



A CzERNiAÍEV által leirt Endoneuron suberosuni, Feies Bovista sube- 

 rosayà, a Lycoperdon suberosum Bon. és a Saccardo Syllogejában DeToni 

 által látatlanul Sderodern^am megsynonymált iV/;//ce??«sín/mok, jórészben 

 a Mycenastrum (.oriumDESv. fölösleges nevei. 



13. Pisolithus arenarius Alb. et Schwein. 



Pisolithus arenarius, Albertini et Schweinitz, Conspect. Fung. Niesk., p. Sá, no 232. 

 tab. I, fig. 3 (1S05). — ScHROETER, Pilze Schlesiens, p. 70ö. 



Poli/saccum Pisocarpium, Fries, Syst. Mye. Ill, p. 54. — Massée, Eevis. Polysacc, 

 p. 27. — Saccardo, Syll. Fung. VII, no 494. — Krombholz, Schw. Hft. 8, p. 20, 

 tab. 60, fig. 9, 10. — ViTTADiNi, Monogr. Lycoperd., p. (i4, tab. II, fig. VETT. — 

 DuRiEU, in Fl. d'Algérie, p. 394. — Winter, Krypt. Fl., p. S90. 



I'olysaccum acaule, De Cand., Eapp. de Voy. II, p. 80 ; Fl. Fr. VI, p. 103. 



Polysacciim arenarium, Corda, Icon. Fung. II, p. 24, 25, tab. XII, fig. 91. 



Polysaccum olivaceum, Fries, Syst. Mye. Ill, p. 54. 



Lycoperdon capsuliferum , Sowerby, Engl. Fung. PI. 424. 



Polysaccum capsuliferum, Secr., Mjí^c. Suisse. Ill, p. 373. 



Pisocarpium arenarium, Nees, Syst, I, p. 37, taf. 13, fig. 131ÍÍ, 



Lycoperdoides atrum, pulpa fiava, et cellulis fimbrialis. Hall.. Hist, belv., p. I.î, 

 no 2196. 



Lycoperdon arr/nzitm, Scopoli, Delici* Faunae et Floric Insubrica, p. 40 (cum icone). 



Polysaccum crassipes, De Candolle et Desportes, Eapport s. u. voyage botan. dans 

 i'ouest de la France. I, p. 8 ; Fl. Fr. T. VI, p. 103. — Fries, Syst. Mye. Ill, 

 p. 53. — CoRDA, in Sturm Deutschl. Fl. VII, p. 33, tab. 345, 346; Icon. Fung. 

 V, p. 63, tab. IV, fig. 41. — Winter. Die Pilze. I, p. 891, no 2626. — Kromb- 



