GASTEROMYCETAKRA VONATKOZÓ HELYESBÍTÉSEK. 



117 



Lycoperclon coronatum, Schaeffek, Icon. Fung., p. 127, tab. 188 (1763) (p. p.). — 

 ScopoLi, Fl. Carn., p. 490, no 1634. 



Geaster coronatum, (Schaeff.), Schroeter, Pilze Schlesiens, p. 705. — Hennings, 

 Geaster marrhicus etc. Abhandl. des Botan. Ver. der Prov. Brandenb. XXXIV. 



Geaster fornicatiis. Fries, Syst. Myc. Ill, p. 1'2 (p. p.). — Hahn, Der Pilz-Sammler, 

 pag. 157, taf. XXIX, no 156. — Rabenhorst- Wint., Krypt. FL, p. 91a, no 5668, 

 p. 896, fig. 5. - Kalchbrenner, Adatok Szepe. vir. (M. T. Akad. Mathem. ter- 

 mészettud. Közlem. II, p. 155. fig. 8, 9, 14.) — Destrée, Revis. Geast. in Kruidk. 

 Arcb. 1894, pag. 493. Pl. VI, fig. B. 



Geaster nmhilirattin, Quèlet, Champ. Jura et Vosg. IL PI. III, fig. 9, non Fries. 



Geaster Quèletii, Hazslinszky, Bemerk, zu d. deutsch, u. ungar. Geaster-Art. (Ver- 

 handl. d. Prov. Brandenburg. XXIV, p. 136.) 



Exsiccata. — Snh nomin. G. fornicatus Fr. — Rabenhorst, Fung, europ. 430, 5013, 

 2013/>. — Klotzsch-R.\benhorst, Herb. mye. 140 a, h. — Thümen, Mycoth. univ. 

 526 ; Fung. Austriac. 335. — Zopf et Sydow, Myc. march. 53. - Kunze, Fung, 

 sel. ess. 11. — FucKEL, Fung. rhen. 1267. — Schultz., Herb. norm. nov. ser. 

 Cent. 4,' no 397. — Roumeguère, Fung. Gall. exs. 3635. — Schroeter, Pilze 

 Schlesiens, 1661, sub nom. Geaster coronatvs (Schaeff.). — Jack, etc, Kryptog. 

 Bodens. 920 a [ — b = G. minimus Schwein., in Mus. bot. Berol.]. 



A Geaster quaiirifuhis major (Buxb.) Holl. és a Geaster (juadriffäKs mi- 

 nor (Bdxb.) Holl. 



E két gombát a régi, sőt az újabb irók is felcserélik, egymással össze- 

 tévesztik. HuDsoNi Lycoperdon fornicatum-ának leírásából (1762) nem 

 tűnik ki világosan, hogy melyiket értette a két faj közül, s így a ma hasz- 

 nálatos GcaMer fornicatus (Huds.) Fr. néven mind a két gombát érthet- 

 jük. ScHAEPFER (1763) sem volt vele tisztában, mert nemcsak ábrái rosszak, 

 hanem a synonymok közé is több különböző fajt kever, így a Geaster 

 asper MicH.-t és a Liicoperdon fenestratum BATscn.-ot is. Epen ezért a 

 Geaster coronatus (Schaeff.) Schboetbe sem állhat meg. 



A G. quadrifidus major legelső leírása és rajza «Wojlfs vest» néven 

 már Sterbeeck Theatrum Fungorum-ában (1675) megtalálható, a hol a 

 hat gombapéldányt a rajzoló képzelő ereje majdnem embercsoportképpé 

 alakította át. 



A két gombafajt már Buxbaum (1740) jól megkülönböztette, lerajzolta 

 és leírta Lifcoperdoii vesicariuin, calyce quadriüdo május és Lycoperdon 

 vesicariuni, calyce qijadriedo minus néven, és még azt is megjegyzi, hogy 

 az első homokos erdőben, a második a fenyvesben terem. Ennek daczára 

 az újabb íróknál, Persoon kivételével, alig találjuk nyomát, hogy e két 

 gombát egymástól megkülönböztették volna. Persoon Geastrum cjuadri- 

 fiduni r- fenestratiun és Geastruni r^uadrifíduin ß. nünus néven, varietas 

 gyanánt választja el őket egymástól. 



Mivel a perístom koronggal élesen határolt szájú, kicsiny termetű 

 faj, a Geaster quadrißdus minor közönségesebb s így gj^akran kerül 



