GA8TEROMYCETÁKRA VONATKOZÓ HELYESBÍTÉSEK, 119 



A G. Drummondii BERK.-nek Ausztráliából (Swan Eiver) eredő két 

 példányát, melyet Berkeley küldött KLOTZscnnek, láttam a berlini múzeum- 

 ban. Egyik példányával egy magyar (nagy-kőrösi) példányt hasonlítottam 

 össze. Mindkettőnek peristomján 16 fésű-fogat olvastam meg; exoperidiu- 

 muk 8 lebenyű volt s mindegyik példánynál egy ketté osztott lebeny talál- 

 kozott, úgy hogy a legteljesebben egj-eztek macroscopice. Berkeley meg- 

 jegyzi a czédulán : «proximum G. ambiguus Moi^t.». Az originale spórái 

 varangy osak, átcsillámló cséppel, 4 — 6 n átmérővel, capillitiuma oly vas- 

 tag, mint spórája. Ilyenek a magyar példányok is, 



E gombából ugyancsak a berlini múzeumban láttam egy példányt 

 sárguló, régi felirattal : « Geasfrmri pectinatinn unter Eichen in der Dres- 

 dener Heide». 



A Dschurlandból (Africa) eredő Geaster Schweinfurthü Henn. eredeti 

 példányát láttam a berlini múzeumban, A példányok teljesen egyeznek a 

 magyar (nagy-kőrösi) kicsin v példányokkal. 



A Geaster Schweinfurthü Henn. tehát törlendő, ép így a G. stria tn- 

 lus Kalchbr. is, mert mindkettő a G Dmmmondii Berk, synonymja. 



25. Geaster floriformis Vitt. 



Geaster floriformis, Vittadini, Monogr. Lycoperd., p. (23), 167, tab, I, fig. V. — 



De Toni, Revis, gen. Geäst., pag. 19, tab. I, fig. 0. — Saccardo, Syll. Fung. 



VII, p. S7. no 248. — Cookk, Handb. of Austral. Fungi, p. 230, no 1264. 

 Geaster delicatus, Morgan, The Genus Geaster. (Americ. Naturalist. 1887, p. 1028, 



fig. 2.) ; N. Americ. Fung. (Journ. Cincinnati Soc. Nat. Hist. XII, p. 17.) — 



Saccardo, Syll. Fung. VIL p. 472, no 1594. 



A G. jloriforniis Vitt. és G. delicatus MoRO.-ra nézve eltérő adato- 

 kat találunk ugyan az irodalomban, mégis e két név egy gombának a neve. 

 A legfontosabb irodalmi adatok a következők : 



G. floriformis Vitt. exoperidiuma hj^grometricus, lebenyééinek száma 

 5 — 8 ; endoperidiuma ülő, peristomja szemölcsalaku, alig kivehető. Spóra 

 3*5 — 4 ti, capillitium 6 — 7 ii (De Toni). 



G. delicatus Morg. exoperidiuma hygrometricus, lebenyeinek száma 

 6 — 10; endoperidiuma ülő, peristomja sík, rongyos. Spóra 5*o — 6"5 a, 

 capillitiuma vékonyabb. (Morgan.) 



A lebenyek száma ingadozó, fajbélyeget nem képezhet. így 20, egy 

 helyről való kecskeméti példány között volt hatlebenyű 2, hétlebenyű 4, 

 nyolczlebenyű 7, kilenczlebenyű 5, tizlebenyü 2. Leggyakoribb a nyolcz- 

 lebenyü. Az öregebb példányokban 11, sőt 12 lebeny is akad ; azonban ez 

 valószínűleg utólagos hasadás eredménye, 



A peristom szintén változó, a mennyiben a friss példányoknál 



