120 D? HOLLÓS LÁSZLÓ 



szemölcsalakú, a véneknél rongyos, mert a szárazon begöngyölödő lebe- 

 nyek hegyei összeszakgatják. 



A legnagyobb zavarba hoztak amaz eltérő számadatok, melyek a 

 spórákra és capillitiumra vonatkoznak. Ugyanis Saccardo Syllogejában, 

 De Toni szerint a G. jlorifornm Vitt. spórája 35 — 4/^, capillitiuma 6 — 

 7 a vastag, mig a Ct. delicatus Morg. spórája 5'5 — 6'5 /i, capillitiuma vé- 

 konyabb (Morgan szerint). Ezt a következőképen magyarázom : 



Mivel ViTTADiNi 1843-ban megjelent munkájában a G. Iloriforiiiix 

 spórájának és capillitiumának méretei még hiányzanak. De Toni kénytelen 

 volt ez adatokat maga mérni. Mérése pontosságában nincs okom kétel- 

 kedni ; de liizonyosnak tartom, hogy nem a G. lloriformU YiTT.-t, hanem 

 a hozzá nagyon hasonló G. mnnnnoRUíi Chev.-í vizsgálta s ezt tartotta 

 G. floriformis VriT.-nek. A G. )n(iinmostc^ Chev. exoperidiuma szintén 

 hygrometricus. endoperidiuma szintén ülő, (peristomja azonban kúpos, 

 határolt), spórái, mérésem szerint, 3 — 4«, capillitiuma 4 6//. átmérővel 

 birnak. 



Nemcsak e számbeli adatok bizonyítják állitásom helyességét, ha- 

 nem De ToNinak ama megjegyzése is, hogy a (r. tiiannnosi.is Chev. talán 

 a Cr. /hnhriatiis Fr. varietása, továbbá, hogy a G. ma iinnoí>u>< sátorait 2'ù~ 

 3 ^<-nek irja a Sylloge Fung.-ban. A G. ihíuuihoxuh és a G. ßruhriatio^Yii. 

 között rendkívül nagy a különbség, s De Tóni csak azért hihette e kettőt 

 összetartozónak, inert az igazi G. ni((iiniio><u>i CuEV.-t nem ismerte fel, azt 

 G. Ilorifortnís YiTT.-nek hitte s G. mamniosiis helyett más gomba volt 

 előtte, valószínűleg a G. fhuhriaius Fr. egy formája. 



Vizsgáltam Amerikából MorganIóI kapott G. (h'licdhis MoRG.-t s ezt 

 a kecskeméti anyaggal teljesen egyezőnek találtam. A Geader delkaius< 

 Morg. a G. /hmformis A itt. synonymja s így törlendő. 



26. Geaster asper Mich. 



Geaster attpei', parvus, unibilico coronato. pcdienlo porhrovi dnnatus, Micheliüs, Nov. 



gen. plant., p. 220, tab. 100, fig. 'i (1729). 

 Lifcoperdon ; petiolatnm, glohosum, asiieruni ct ])arviini, volva radiata, patente, ore 



denticulis coronato. Gleditsch, Method., [). 15a, tab. 6, tig. su]), siniat. (1753). 

 Lycoperdon pediccllatuni, Batsch, Elench. I'^ung. I, p. 151, no 25 (178H). 

 Geeister striai us, Fries, Syst. Myc. Ill, p. 13 (]). p.l, (1820). 

 Gi'uster pseudomaitiniDSKs. Hennings, Einige neue Geastei'-Arten. (Hedwigia, XXXIX. 



1900.) 

 Geastrum minimum, Chevallier, Fl. Paris., pag. 360. PI. X, fig. 3 ínon Schwein.I. 



Először leírta és lerajzolta Micheliüs, a Gt'aster genus megalapítója 

 G. asper néven. A))ráját lemásolta Gleditsch. Fries részben összekeverte 

 a G. >úri<iíus DC.-al, mely alatt tulajdonképen a ma G. Bn/antíi BiETiK.-nek 



