ADATOK A JIAíiVAK CIIALKOPYRITEK KRISTÁLYTANI ISMEKETÉHEZ. ^^'^> 



X (10. 1 . l:{)* (10.0. 7)->^ 



/(11. 1 . \\\)^ 



A biztosan megállapított, felsorolt formákon kívül van még néhány 

 kétesnek mondható ; ezeket itten mellőzve, az alábbiakban fogom felem- 

 líteni. 



A habitus rendkívül változatos ; mint főtypnsokat, melyek között szá- 

 mos átmenet van, a következőket állíttatjuk fel: legelterjedtebb a sphenoi- 

 dos termet; ritkább az olyan pyramisos, melyen a z(lll) és /f(lTl) egyen- 

 súlyban vannak kifejlődve, ha a két ellensphenoid együtt is van jelen, 

 rendesen a positiv, mely (201) és (201)-gyel parallel rostozott, nagyobbra 

 termett lapok által van képviselve, mint a negativ, melynek lapjai mindig 

 teljesen simák. Gyakoriak az olyan pyramisos termetű kristályok, melye- 

 ken másodrendű pyramisok viszik az uralkodó szerepet, különösen (:301) 

 és ritkábban (()01). Jellemző, hogy míg az alapsphenoidokon kívül még 

 csak 2 sphenoid fordult elő és azok is csak elvétve és alárendelve, addig a 

 másodrendű pyramisok tömegesen és uralkodólag is lépnek fel ; e formák 

 nagy számukkal a x{\A l)-nek csúcsait valósággal legömbölyítik, különösen, 

 ha kis lapok által képviselve x(lTl) és (110) is jelen vannak. 



Egyszerű kristályok ritkák ; gyakoriak az ikrek, melyek többféle tör- 

 vény szerint képződtek. 



A combinatiókat alkotó formák fellépését a következőkben jellemez- 

 hetem. 



A véglap, mely a többi lelőhelyeken nem közönséges, itt eléggé gyak- 

 ran lép fel, de mindig csak kicsiny, igen fényes lap alakjában, a sphenoi- 

 dos termetű kristályokon hiányzik, majdnem mindig jelen van azon pyra- 

 misos termetű egyéneken, melyeken ^(111) és z(lTl) vagy (101) körülbelül 

 egyenlő mértékben vannak kifejlődve. 



A sphenoidok közül leggyakoribb az első rendű positiv sphenoid 

 ^j = x(lll); lapjai (201) és (lOl)-gyel parallel rostozottak. A negativ 

 ellensphenoid jj^ = ;f ( I T I) forma lapjai mindig igen fényesek és teljesen 

 simák. 



Az /' = z(332) és í = ;f (221) sphenoidokat még Haidinger vezette be 

 az irodalomba, azóta több lelőhelyről ismeretes ; mindegyiket csak két 

 esetben találtam az (l 10) és x(lll) lapjai között vékony csík alakjában. 



A (/ = (1 10) prismát kevés esetben találtam meg, mindig csak alá- 

 rendelve fejlődött ki ; vékonyabb -vastagabb esik gyanánt jelent meg a 

 /(111) [vagy /(221) illetőleg /(332)] és /(1Î1) lapjai között; lapjai soha- 

 sem erősen fénylők ; simák vagy vízszintesen gyengén rostozottak. 



Ditetragonalis prismák elő nem fordulnak. 



A másodrendű prisma a — (100) a gyakoribb formák közé tartozik; 



