40^? MAUEITZ BÉI;A. 



ban jelennek meg lapjai, azért a positiv skalenoëderek sorába tartozik. 

 Uralkodó forma gyanánt sohasem szerepel : lapjai a ^■(lll) és (lol) combi- 

 natio élét párhuzamosan tompítva vékonyabb-vastagabb sáv alakjában 

 lépnek fel. Néha ez éllel párhuzamosan rostozottak is, többnyire azonban 

 teljesen simák és fényesek. E forma a chalkopyrit legközönségesebb skaleno- 

 ëderei közé tartozik, már Sadebeck ^ említi a Eambergen (Daaden mellett) 

 előjövő kristályokról ; azóta több lelőhelyről észlelték. 



Egy másik a chalkopyriten eléggé közönséges skalenoëder a /. =;f (511), 

 melyet már elsőnek Phillips '-^ megfigyelt volt. Egyetlen kristályon két kis 

 lapját találtam, melyek közös oktansban feküdtek, parallel tompítva a 

 ;c (l 11) és (101 ) combinatio élét. A lapok tehát positiv skalenoëder-lapok. 

 E két skalenoëder hajlásai a következők : 



A /(^IO.T.13) skalenoëder csak egy lap által van jelezve, mely a OOl, 

 101, oTl és iTl lapok között eléggé fényes szabálytalan ötszöges alakot 

 mutat; a fényes z(.lTl) lappal közös oktansba esik, tehát negativ ska- 

 lenoëder. 



A ;f(11.1.1:>) skalenoëder szintén csak egyetlen kis négyszögletű lap 

 alakjában van jelen, megfejtése nehézséggel nem járt, mert a lap beesik 

 [loi .1111 zónába. A positiv alapsphenoid egy lapjával közös oktansba esik, 

 reflexe tiszta és eléggé éles; e két skalenoëder hajlásai a következők: 



' Sadebeck: Zeitselirift d. d. geolog. Gesell. XX. -"jílS — G14. 



Kayseu: Beschreibung der Bergemann'schen Mineralien-Sammlnng. 

 - Phillips: An Elementary Intnulnction to Mineralogie, 1823. 303. 



