326 /. I LM oy i 



ivieii . mel il. m »in vidlafskilda vistelseort hittîDa icke kunnat 

 omedelbart deltaga i henne» gÖroinal. Men ,■ andra »ulan Sr If« 

 \eu detta lilla tidskifte för Vetenskaps-Sooietéteii tecknad! af do- 

 li ■ •ii har nämligen derunder förlorat icke allenast sin 

 cerebrasti II lersledamot, Kemiens Konung, den vkltfrejd 

 I -n Berzelius, h vars odödéhga förtjenster um Naturveten- 

 skapeme Sro aHttor ston, lör att .il mig. och vitl detta korta til l— 



. kunna ens antydas, och livar« bortgång begråles al hela den 



len, — ii ke allenast Honom liar Vetenskaps-Socie* 



teten förlorat) ulan älven ännu en af sina Ordinarie medlemmar, 



tillika en al hernies stiftare, 1 } n och Riddaren J. G. L i n- 



. — en man, utmärkt al en sälktpord lärdom och arsthe- 

 ti-k bJsdningi, af en djup och saker känsla för det rätta, sanna 

 «■ili skona, bvilkaä idéer bodde i hans brösl med lefvande klarhet, 

 — in m m mera Sn de Beste dödligt- pröfvad al olyckan, - 

 derfore ock hade påtryckt hau- redan ursprungligen slutna rediga 

 lynne en egen prägel al vemod, ja stundom kantigheL Men 

 inom detta dystra -Kal klappade ett det ädlaste bjerla, dolde sjg 

 en fornklaasiak karacter, närd al de förgångne Stores andar, och 

 i all sin rikedom blott af la förtrogne närmare känd. Genom 

 ikaper utöfvade hans personUghel uppå sina orngif- 

 ningar att starkare inflytande än man kunde vilja tro, såsom van- 



ii är lallet med dessa djupa naturer, desî <n i de 



fnenskUga individualiietern.es outtömligt rika sfer. Pel nu s \ 

 «r iuke blott den sörjande Vänskapens, utan äfven den ojäfi 



