Föredrag den 29 April 1849. 343 



att dermed lysa och "göra lycka" som nian säger , och till upp- 

 nående af detta uppfostrans högsta mål så fort som möjli«t, må- 

 ste allt uppbjudas. Så framtvingas hos det späda flickebarnet "e- 

 nom pensionens drifhusvärme de slumrande aidagen till en ona- 

 turlig växt och blomstring, för att så tidigt som möjligt medelst 

 talanger pryda sällskapslilvet i salongen: så plägar föräldrars skryt- 

 samma fåfänga eller ock otidighet forcera den unge gossen till 

 att med det görligaste första genomgå sin skolkurs, och sedan 

 skynda till Universitetet, för att, likaledes ilande derifrån, forder- 

 sammast erhålla någon tjenst i staten; — ja, vår tid har brådtom, 

 en hetsig feber glöder i mensklighetens ådror ! Jag är icke någon 

 ignorantismens loflalare , utan yrkar tvertom , att man bör för- 

 skaffa sig tidsenlig bildning, denna sann, rik, djup, och att den 

 bör redan i skolan fullständigt grundläggas ; men det är detta 

 brådstörtade, omognade och oharmoniska jag förkastar, såsom — 

 enligt det nu visade — ledande till både moralisk och fysisk 

 ohelsa: och det 5r icke massan af genom lexor och examina in- 

 lärdt kunskapskram, utan förmögenheternas naturenliga utveck- 

 ling, som är all uppfostrans mål. Men äfven bildningen sjelf 

 förlorar genom denna skefva ilande fart, dels direct, dels förme- 

 delst de dämoner, som derunder och derigenom fördunkla henne. 

 Föreställe vi oss nämligen att ynglingen, såsom vanligt är, på 

 nämnde sätt omogen och alltför ung inträder ifrån Skolan eller 

 Gymnasium i Universitetet, så är han väl utrustad med denna 

 behöfliga massa af kunskaper och förståndsbildning, men saknar 



