$U /. iLJt öS i 



ännu merendels behörig stadga i karacleren, sjelfsländighet i tan« 

 bcftrmaga och ölvertygelse, — âr derfore icke heller vuxen 

 ett verkeiigen Academiskt studium, hvars väseudtliga elementer 

 just dessa egenska|>er åro , saäom âfven Here utmärkte tänkare 

 ock- 1 1 land redan förut adagak _ . tår han nu icke eger 



denna fomuftigheleus och sjelfbeslämmugeus djupa inol\._'. så 

 måste han kunna lättare an eljest duka under för de måne eber 



hvilka omhväriva honom, vorden en fri student. Bland dessa 

 är tidens mäktigaste dämou Egenkärieken , h vilken i 

 träder oth liv iskar till honom: "Du 1 : _ 



.-.a glänsande egenskaper lur Du icke. huru m.u._ •< äro 

 dina kunskaper! Du är filosof, besitter en del af det abso- 

 luta och kan derrued coustruera Dia h\ad Du behagar, — \ el 

 bättre än nägon annan a"t tala och skrifva om natur, 

 hällshf, bildning, ni. in. livad höfves Dig att akta pä den g 

 uade älder! - kallade mängbeproivade Erfarenheten, 



^kaka ifräu Dig dessa gamla fördomar och handla efter din • j 



. ingifvelse ; ly Du är ilen , j»ä hvilkens lockiga huf\ ud Ti- 

 dens genius lägger sin hand, >ägande: lik facUtl" CK h han 

 jer icke sä sällan trestarens råd. men far längre fram ångra det bit- 

 tert nog. Jag iörbigär de mänga andra dämoner. som fresta denne 

 tig — Lättsiniiighetei. • _ irilveriet* . 1° lärdens m. fl., af 



hvilka den sistnämnde, höljd «in Pari- • r att 



uppsluka, om i'.ke annat. KOM hans bäde maleriela <»< h 



andliga ressourcer. Lkaa treslate. h vad de än antut göra, bort- 



