35 J /. iL XON l 



.i den dfls af det anförda tydJig , dels till sin natur alltför 



tit här kunna närmare iramstâllas. 



Men det .11 tid alt jag slutar. Ämnet är så rikt , att man 



derölver kun le rfuifva en bok : är derlöre ock svart att snu- 



imantrânga incya en liten stunds füredrag. — Mina anmårkm; 



hafva utgått ej ifrån tadelsjuka, utan ifrån innerlig MvMlygelM an 



rånitigheten af förbättringar uti ett af de vigtigaste föremal 



mensklia _ d. Tadlandet härvid är riktadt blott emot ti- 

 den -i anda , som i sin hvirfvel rycker mer eller mindre hade 

 corporationer och enskilda. Jag _ derföre ock tro. att mina 

 välmenta anmärkningar icke skola illa upptagas af sjellva Skokutt 

 män : det allvar och nit , hvarigenom dess föreståndare och lä- 

 rare ifven i värt land i allmänhet utmärkt sig , är mig en bor- 

 gen deri>r. — Mitte de icke tröttna att arbeta i sitt tysta kall, 

 oaktadt mödan är stor och striden svar emot hindren, — bland 

 hviika dagens fördomar och ofta äfven föräldrars vrånghet 'tke 

 äro de minsta ! De belönas vanligen ej af förgänglighelens håf- 

 vor, men s* mycket mer af det "heliga \ ittnet i deras inre" och 

 af medvetandet att halva egnat sitt lif ät ett det skönaste, ädla- 

 sta \"i:l ju jorden, det att värda Mensklighetens blomstergård, 

 samkSOetB och ett helt folks framtid, — att förbereda skördar lör 

 I gheten. At deras strâfvanden välsignelse och framgång! 



