356 IV. G. Lac v a 



tiga befattning vid Konungaval. Han var folkets man; i - trn- 

 manhang dermed, innehade han såvida lagstiftande makt att del 

 tillkom honom att authentiskt utlägga och författa lagen, eller, lör 

 att nyttja Schlyters ord (Företal till "VVrstm Lag. s. 1X1): "Det 

 var Lagmannen som det tillhörde att utbilda rättssystemet ej bloU 

 genom lagarnes tillämpning pa särskilda furekommande fall, utan 

 ock genom deras förkunnande i ett sammanhang för det på tin- 

 gen församlade folket; och för detta behof biel det nödvändigt 

 att bringa lagarne i skrift genom anteckningar, som, i början korta 

 och ofullständiga, med tiden blefvo alltmera ordnade och fullstän- 

 dige." Troligtvis ligger ock i denna omständighet orsaken der- 

 till att Lagman i Sverige, pä medeltidens latin, kallas Le^iftr. 

 Det är derföre icke utan allt skäl Lagetbriac, med llere förfat- 

 tare, ansett Lagmännen i åtskilliga omständigheter kunna jemiöras 

 med folktribunerne i Rom; hvarvid dock kan anmärkas, att be- 

 tydenheten af en för lifstiden tillsatt embetsman. enligt saken; 

 tur, skulle vara vida större än af en pä ett år vald Tribun. 



Sturlesons herrliga berättelse om Thorgnys uppträdande pa 

 Alshärjartinget i Lpsala lemnar en åskådlig bild af Lagmannens 

 anseende och inflytande i de tider, då det demokratiska elemen- 

 tet i svenska Statsförfattningen ännu var det öfvervågande. 



Ofelbart är det minnet af h vad Lagmännen furdom be- 

 tydde, som varit orsaken dertill att desse Embetsman blifvit fram- 

 ställde utur en synpunkt, som med nu gällande : jllanden 

 icke är sammanstämmande. "V on Siiernman nemhgen, i *itt för- 



